0 - en to ca-ES translation catalogue (368 entries)

en: Monitoring
ca-ES: Monitorització

en: Virtualization
ca-ES: Virtualització

en: Advanced Administration
ca-ES: Administració avançada

en: This chapter revisits some aspects we already described, with a different perspective: instead of installing one single computer, we will study mass-deployment systems; instead of creating RAID or LVM volumes at install time, we'll learn to do it by hand so we can later revise our initial choices. Finally, we will discuss monitoring tools and virtualization techniques. As a consequence, this chapter is more particularly targeting professional administrators, and focuses somewhat less on individuals responsible for their home network.
ca-ES: Aquest capítol revisa alguns aspectes que ja hem descrit, amb una perspectiva diferent: en lloc d'instal·lar un sol ordinador, estudiarem els sistemes de desplegament massiu; en lloc de crear volums RAID o LVM en el moment de la instal·lació, aprendrem a fer-ho a mà perquè puguem revisar més endavant les nostres opcions inicials. Finalment, parlarem de les eines de monitorització i de les tècniques de virtualització. Com a conseqüència, aquest capítol està dirigit més especialment als administradors professionals, i se centra una mica menys en les persones responsables de la seva xarxa domèstica.

en: RAID and LVM
ca-ES: RAID i LVM

en: RAID and LVM are both techniques to abstract the mounted volumes from their physical counterparts (actual hard-disk drives or partitions thereof); the former ensures the security and availability of the data in case of hardware failure by introducing redundancy, the latter makes volume management more flexible and independent of the actual size of the underlying disks. In both cases, the system ends up with new block devices, which can be used to create filesystems or swap space, without necessarily having them mapped to one physical disk. RAID and LVM come from quite different backgrounds, but their functionality can overlap somewhat, which is why they are often mentioned together.
ca-ES: RAID i LVM són dues tècniques per abstraure els volums muntats dels dispositius físics (unitats de disc dur o particions); el primer assegura la seguretat i la disponibilitat de les dades en cas d'una fallada del maquinari mitjançant la introducció de redundància, mentre que el segon fa que la gestió del volum sigui més flexible i independent de la mida real dels discs subjacents. En tots dos casos, el sistema acaba amb nous dispositius de blocs, que es poden utilitzar per crear sistemes de fitxers o espai d'intercanvi, sense necessàriament tenir-los mapejats a un disc físic. RAID i LVM provenen d'orígens diferents, però la seva funcionalitat pot solapar-se una mica, i per això sovint s'esmenten junts.

en: <emphasis>PERSPECTIVE</emphasis> Btrfs combines LVM and RAID
ca-ES: <emphasis>PERSPECTIVA</emphasis> Btrfs combina LVM i RAID

en: Among the noteworthy features are the ability to take a snapshot of a filesystem tree at any point in time. This snapshot copy doesn't initially use any disk space, the data only being duplicated when one of the copies is modified. The filesystem also handles transparent compression of files, and checksums ensure the integrity of all stored data.
ca-ES: Entre les característiques destacades hi ha la capacitat de prendre una instantània d'un arbre del sistema de fitxers en qualsevol moment. Aquesta còpia instantània no utilitza inicialment cap espai de disc, les dades només es dupliquen quan es modifica una de les còpies. El sistema de fitxers també gestiona transparentment la compressió dels fitxers, i les sumes de verificació garanteixen la integritat de totes les dades emmagatzemades.

en: In both the RAID and LVM cases, the kernel provides a block device file, similar to the ones corresponding to a hard disk drive or a partition. When an application, or another part of the kernel, requires access to a block of such a device, the appropriate subsystem routes the block to the relevant physical layer. Depending on the configuration, this block can be stored on one or several physical disks, and its physical location may not be directly correlated to the location of the block in the logical device.
ca-ES: En els casos de RAID i LVM, el nucli proporciona un fitxer de dispositiu de blocs, similar als que corresponen a un disc dur o una partició. Quan una aplicació, o una altra part del nucli, requereix accés a un bloc d'aquest dispositiu, el subsistema apropiat dirigeix el bloc a la capa física pertinent. Depenent de la configuració, aquest bloc es pot emmagatzemar en un o diversos discos físics, i la seva ubicació física pot no estar directament relacionada amb la ubicació del bloc en el dispositiu lògic.

en: Software RAID
ca-ES: RAID per software

en: RAID means <emphasis>Redundant Array of Independent Disks</emphasis>. The goal of this system is to prevent data loss and ensure availability in case of hard disk failure. The general principle is quite simple: data are stored on several physical disks instead of only one, with a configurable level of redundancy. Depending on this amount of redundancy, and even in the event of an unexpected disk failure, data can be losslessly reconstructed from the remaining disks.
ca-ES: RAID vol dir «<emphasis>Redundant Array of Independent Disks</emphasis>» o “conjunt redundant de discos independents”. L'objectiu d'aquest sistema és prevenir la pèrdua de dades i assegurar la disponibilitat en cas d'una fallada en un disc dur. El principi general és bastant simple: les dades s'emmagatzemen en diversos discs físics en lloc de només en un, amb un nivell de redundància configurable. Depenent d'aquesta quantitat de redundància, i fins i tot en cas d'una fallada inesperada del disc, les dades es poden reconstruir sense pèrdues a partir dels discos restants.

en: <emphasis>CULTURE</emphasis> <foreignphrase>Independent</foreignphrase> or <foreignphrase>inexpensive</foreignphrase>?
ca-ES: <emphasis>CULTURA</emphasis> <foreignphrase>Independent</foreignphrase> o <foreignphrase>barat</foreignphrase>?

en: The I in RAID initially stood for <emphasis>inexpensive</emphasis>, because RAID allowed a drastic increase in data safety without requiring investing in expensive high-end disks. Probably due to image concerns, however, it is now more customarily considered to stand for <emphasis>independent</emphasis>, which doesn't have the unsavory flavor of cheapness.
ca-ES: La lletra “I” de RAID inicialment era de «<emphasis>inexpensive</emphasis>» (en anglès, barat), perquè RAID va permetre un augment dràstic en la seguretat de les dades sense requerir la inversió en costosos discos d'alta gamma. Probablement a causa de les preocupacions per la imatge, ara es considera més habitual que sigui de <emphasis>independent</emphasis>, que no té la desagradable connotació de barat.

en: RAID can be implemented either by dedicated hardware (RAID modules integrated into SCSI or SATA controller cards) or by software abstraction (the kernel). Whether hardware or software, a RAID system with enough redundancy can transparently stay operational when a disk fails; the upper layers of the stack (applications) can even keep accessing the data in spite of the failure. Of course, this “degraded mode” can have an impact on performance, and redundancy is reduced, so a further disk failure can lead to data loss. In practice, therefore, one will strive to only stay in this degraded mode for as long as it takes to replace the failed disk. Once the new disk is in place, the RAID system can reconstruct the required data so as to return to a safe mode. The applications won't notice anything, apart from potentially reduced access speed, while the array is in degraded mode or during the reconstruction phase.
ca-ES: El RAID es pot implementar amb maquinari dedicat (mòduls RAID integrats en targetes de controlador SCSI o SATA) o amb abstracció de programari (el nucli). Ja sigui via maquinari o via programari, un sistema RAID amb prou redundància pot romandre operatiu quan un disc falla; les capes superiors de la pila (les aplicacions) poden fins i tot seguir accedint a les dades malgrat la fallada. Per descomptat, aquest “mode degradat” pot tenir un impacte en el rendiment, i la redundància es redueix, de manera que una altra fallada en el disc pot provocar la pèrdua de dades. A la pràctica, per tant, hom hauria d'esforçar-se per mantenir-se només en aquest mode degradat el que es trigui a substituir el disc espatllat. Un cop el nou disc és a lloc, el sistema RAID pot reconstruir les dades necessàries per tornar a un mode segur. Les aplicacions no notaran res, a part d'una potencial reducció de la velocitat d'accés, mentre el sistema està en mode degradat o durant la fase de reconstrucció.

en: When RAID is implemented by hardware, its configuration generally happens within the BIOS setup tool, and the kernel will consider a RAID array as a single disk, which will work as a standard physical disk, although the device name may be different (depending on the driver).
ca-ES: Quan el RAID és implementat per maquinari, la seva configuració generalment es dóna dins de l'eina de configuració a la BIOS, i el nucli considerarà un conjunt RAID com un sol disc, que funcionarà com un disc físic estàndard, encara que el nom del dispositiu pot ser diferent (depenent del controlador).

en: We only focus on software RAID in this book.
ca-ES: Només ens centrarem en el RAID de programari en aquest llibre.

en: Different RAID Levels
ca-ES: Diferents nivells de RAID

en: RAID is actually not a single system, but a range of systems identified by their levels; the levels differ by their layout and the amount of redundancy they provide. The more redundant, the more failure-proof, since the system will be able to keep working with more failed disks. The counterpart is that the usable space shrinks for a given set of disks; seen the other way, more disks will be needed to store a given amount of data.
ca-ES: El RAID no és en realitat un sol sistema, sinó una sèrie de sistemes identificats pels seus nivells; els nivells difereixen pel seu disseny i la quantitat de redundància que proporcionen. Com més redundància, més a prova de fallades serà, ja que el sistema podrà continuar treballant amb més discs espatllats. La contrapartida és que, per a un conjunt donat de discos, l'espai utilitzable es redueix; vist a l'inrevés, es necessitaran més discos per emmagatzemar una quantitat donada de dades.

en: Linear RAID
ca-ES: RAID lineal

en: Even though the kernel's RAID subsystem allows creating “linear RAID”, this is not proper RAID, since this setup doesn't involve any redundancy. The kernel merely aggregates several disks end-to-end and provides the resulting aggregated volume as one virtual disk (one block device). That is about its only function. This setup is rarely used by itself (see later for the exceptions), especially since the lack of redundancy means that one disk failing makes the whole aggregate, and therefore all the data, unavailable.
ca-ES: Tot i que el subsistema RAID del nucli permet crear un “RAID lineal”, això no és un RAID adequat, ja que aquesta configuració no implica cap redundància. El nucli simplement agrega diversos discs d'extrem a extrem i proporciona el volum agregat resultant com un disc virtual (un dispositiu de bloc). Aquesta és la seva única funció. Aquesta configuració és rarament utilitzada per si mateixa (vegeu més endavant les excepcions), especialment perquè la manca de redundància significa que un disc que falli fa que tot el conjunt, i per tant totes les dades, quedi fora de servei.

en: This level doesn't provide any redundancy either, but disks aren't simply stuck on end one after another: they are divided in <emphasis>stripes</emphasis>, and the blocks on the virtual device are stored on stripes on alternating physical disks. In a two-disk RAID-0 setup, for instance, even-numbered blocks of the virtual device will be stored on the first physical disk, while odd-numbered blocks will end up on the second physical disk.
ca-ES: Aquest nivell tampoc proporciona cap redundància, però els discs no estan simplement un darrere l'altre: estan dividits en <emphasis>tires</emphasis>, i els blocs del dispositiu virtual s'emmagatzemen en tires en discs físics alterns. En una configuració RAID-0 de dos discso, per exemple, els blocs parells del dispositiu virtual s'emmagatzemaran en el primer disc físic, mentre que els blocs senars acabaran en el segon disc físic.

en: This system doesn't aim at increasing reliability, since (as in the linear case) the availability of all the data is jeopardized as soon as one disk fails, but at increasing performance: during sequential access to large amounts of contiguous data, the kernel will be able to read from both disks (or write to them) in parallel, which increases the data transfer rate. The disks are utilized entirely by the RAID device, so they should have the same size not to lose performance.
ca-ES: Aquest sistema no té com a objectiu augmentar la fiabilitat, ja que (com en el cas lineal) la disponibilitat de totes les dades es posa en perill tan aviat com un disc falla, sinó en un rendiment millorat: durant l'accés seqüencial a grans quantitats de dades contigües, el nucli podrà llegir des dels dos discos (o escriure-hi) en paral·lel, la qual cosa augmenta la taxa de transferència de dades. Els discs són utilitzats íntegrament pel dispositiu RAID, de manera que haurien de tenir la mateixa mida per no perdre el rendiment.

en: RAID-0 use is shrinking, its niche being filled by LVM (see later).
ca-ES: L'ús de RAID-0 s'està reduint, i el seu nínxol és ocupat per LVM (vegeu més endavant).

en: This level, also known as “RAID mirroring”, is both the simplest and the most widely used setup. In its standard form, it uses two physical disks of the same size, and provides a logical volume of the same size again. Data are stored identically on both disks, hence the “mirror” nickname. When one disk fails, the data is still available on the other. For really critical data, RAID-1 can of course be set up on more than two disks, with a direct impact on the ratio of hardware cost versus available payload space.
ca-ES: Aquest nivell, també conegut com a “RAID en mirall” (o «RAID mirroring») és tant la configuració més simple com la més utilitzada. En la seva forma estàndard, utilitza dos discos físics de la mateixa mida, i proporciona un volum lògic d'aquesta mateixa mida. Les dades s'emmagatzemen idènticament en ambdós discs, d'aquí el sobrenom de “mirall” (o «mirror» en anglès). Quan un disc falla, les dades encara estan disponibles a l'altre. Per a dades realment crítiques, el RAID-1 es pot configurar en més de dos discos, amb un impacte directe en la relació cost de maquinari enfront de l'espai de dades disponible.

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Disks and cluster sizes
ca-ES: <emphasis>NOTA</emphasis> Discos i mides de «cluster»

en: If two disks of different sizes are set up in a mirror, the bigger one will not be fully used, since it will contain the same data as the smallest one and nothing more. The useful available space provided by a RAID-1 volume therefore matches the size of the smallest disk in the array. This still holds for RAID volumes with a higher RAID level, even though redundancy is stored differently.
ca-ES: Si es configuren dos discos de diferents mides en “mirall”, el més gran no s'utilitzarà plenament, ja que conté les mateixes dades que el més petit i prou. L'espai disponible útil proporcionat per un volum RAID-1 coincideix per tant amb la mida del disc més petit del conjunt. Això també és vàlid per a volums RAID amb un nivell de RAID més alt, tot i que la redundància s'emmagatzema de manera diferent.

en: It is therefore important, when setting up RAID arrays (except for RAID-0 and “linear RAID”), to only assemble disks of identical, or very close, sizes, to avoid wasting resources.
ca-ES: Per tant, és important, quan s'estableixen conjunts RAID (excepte per RAID-0 i RAID lineal), només muntar discos de mides idèntiques, o molt similars, per evitar el balafiament de recursos.

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Spare disks
ca-ES: <emphasis>NOTA</emphasis> Discos lliures

en: RAID levels that include redundancy allow assigning more disks than required to an array. The extra disks are used as spares when one of the main disks fails. For instance, in a mirror of two disks plus one spare, if one of the first two disks fails, the kernel will automatically (and immediately) reconstruct the mirror using the spare disk, so that redundancy stays assured after the reconstruction time. This can be used as another kind of safeguard for critical data.
ca-ES: Els nivells RAID que inclouen redundància permeten assignar més discos dels requerits al conjunt. Els discos extres s'utilitzen com a recanvi quan un dels discos principals falla. Per exemple, en un mirall de dos discos més un de recanvi, si un dels dos primers falla, el nucli reconstruirà automàticament (i immediatament) el mirall utilitzant el disc de recanvi, de manera que la redundància romangui assegurada després del temps de reconstrucció. Això es pot utilitzar com una altra mena de salvaguarda per a les dades crítiques.

en: One would be forgiven for wondering how this is better than simply mirroring on three disks to start with. The advantage of the “spare disk” configuration is that the spare disk can be shared across several RAID volumes. For instance, one can have three mirrored volumes, with redundancy assured even in the event of one disk failure, with only seven disks (three pairs, plus one shared spare), instead of the nine disks that would be required by three triplets.
ca-ES: Hom es podria preguntar què pot ser millor que simplement configurar un mirall de tres discos per començar. L'avantatge de la configuració amb “disc de reserva” és que el disc de recanvi es pot compartir entre diversos volums RAID. Per exemple, es poden tenir tres volums en mirall, amb la redundància assegurada fins i tot en cas de fallada d'un disc, amb només set discos (tres parells, més un com a recanvi compartit), en lloc dels nou discs que serien requerits per tres triplets.

en: This RAID level, although expensive (since only half of the physical storage space, at best, is useful), is widely used in practice. It is simple to understand, and it allows very simple backups: since both disks have identical contents, one of them can be temporarily extracted with no impact on the working system. Read performance is often increased since the kernel can read half of the data on each disk in parallel, while write performance isn't too severely degraded. In case of a RAID-1 array of N disks, the data stays available even with N-1 disk failures.
ca-ES: Aquest nivell RAID, encara que car (com a màxim, només la meitat de l'espai d'emmagatzematge físic és usable), s'utilitza àmpliament a la pràctica. És fàcil d'entendre, i permet còpies de seguretat molt simples: ja que tots dos discs tenen continguts idèntics, un d'ells pot ser extret temporalment sense cap impacte en el sistema de treball. El rendiment de lectura sovint s'incrementa, ja que el nucli pot llegir la meitat de les dades de cada disc en paral·lel, mentre que el rendiment d'escriptura no es degrada massa. En cas d'una matriu RAID-1 de N discos, les dades es mantenen disponibles fins i tot amb la fallada d'N-1 discos.

en: This RAID level, not widely used, uses N disks to store useful data, and an extra disk to store redundancy information. If that disk fails, the system can reconstruct its contents from the other N. If one of the N data disks fails, the remaining N-1 combined with the “parity” disk contain enough information to reconstruct the required data.
ca-ES: Aquest nivell RAID, no gaire utilitzat, utilitza N discos per emmagatzemar dades útils, i un disc extra per emmagatzemar informació de redundància. Si aquest disc falla, el sistema pot reconstruir el seu contingut a partir dels altres N. Si un dels N discos de dades falla, els N-1 restants combinats amb el disc de “paritat” conté prou informació per reconstruir les dades necessàries.

en: RAID-4 isn't too expensive since it only involves a one-in-N increase in costs and has no noticeable impact on read performance, but writes are slowed down. Furthermore, since a write to any of the N disks also involves a write to the parity disk, the latter sees many more writes than the former, and its lifespan can shorten dramatically as a consequence. Data on a RAID-4 array is safe only up to one failed disk (of the N+1).
ca-ES: RAID-4 no és massa costós, ja que només implica un augment d'un sobre N en els costos i no té cap impacte notable en el rendiment de lectura, però les escriptures s'alenteixen. A més, ja que una escriptura a qualsevol dels N discs també implica una escriptura al disc de paritat, aquest últim veu moltes més escriptures que l'anterior, i la seva vida útil pot escurçar-se dramàticament com a conseqüència. Les dades d'un conjunt RAID-4 són segures només fins a un sol disc espatllat (dels N+1).

en: RAID-5 addresses the asymmetry issue of RAID-4: parity blocks are spread over all of the N+1 disks, with no single disk having a particular role.
ca-ES: RAID-5 resol el problema de l'asimetria de RAID-4: els blocs de paritat s'escampen en tots els N+1 discos, sense que cap disc tingui un paper particular.

en: Read and write performance are identical to RAID-4. Here again, the system stays functional with up to one failed disk (of the N+1), but no more.
ca-ES: El rendiment de lectura i escriptura és idèntic a RAID-4. Aquí de nou, el sistema roman funcional amb fins a un sol disc espatllat (dels N+1), però no més.

en: RAID-6 can be considered an extension of RAID-5, where each series of N blocks involves two redundancy blocks, and each such series of N+2 blocks is spread over N+2 disks.
ca-ES: RAID-6 es pot considerar una extensió de RAID-5, on cada sèrie d'N blocs implica dos blocs de redundància, i cada sèrie d'N+2 blocs es distribueix per N+2 discos.

en: This RAID level is slightly more expensive than the previous two, but it brings some extra safety since up to two drives (of the N+2) can fail without compromising data availability. The counterpart is that write operations now involve writing one data block and two redundancy blocks, which makes them even slower.
ca-ES: Aquest nivell RAID és lleugerament més car que els dos anteriors, però aporta una mica de seguretat addicional, ja que fins a dues unitats (de les N+2) poden fallar sense comprometre la disponibilitat de dades. La contrapartida és que les operacions d'escriptura ara impliquen escriure un bloc de dades i dos blocs de redundància, la qual cosa els fa encara més lents.

en: This isn't strictly speaking, a RAID level, but a stacking of two RAID groupings. Starting from 2×N disks, one first sets them up by pairs into N RAID-1 volumes; these N volumes are then aggregated into one, either by “linear RAID” or (increasingly) by LVM. This last case goes farther than pure RAID, but there is no problem with that.
ca-ES: Això no és, estrictament parlant, un nivell RAID, sinó una combinació de dos grups RAID. A partir de 2xN discos, hom primer els estableix per parells en N volums RAID-1; aquests N volums s'agregaran en un, ja sigui amb RAID lineal o (cada cop més) amb LVM. Aquest últim cas va més enllà del RAID estricte, però no hi ha cap problema amb això.

en: RAID-1+0 can survive multiple disk failures: up to N in the 2×N array described above, provided that at least one disk keeps working in each of the RAID-1 pairs.
ca-ES: RAID-1+0 pot sobreviure a múltiples fallades de disc: fins a N en la matriu 2xN descrita anteriorment, sempre que almenys un disc continuï funcional en cadascun dels parells RAID-1.

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> RAID-10
ca-ES: <emphasis>ANANT MÉS ENLLÀ</emphasis> RAID-10

en: RAID-10 is generally considered a synonym of RAID-1+0, but a Linux specificity makes it actually a generalization. This setup allows a system where each block is stored on two different disks, even with an odd number of disks, the copies being spread out along a configurable model.
ca-ES: El RAID-10 és generalment considerat un sinònim de RAID-1+0, però una especificat de Linux fa que sigui realment una generalització. Aquesta configuració permet un sistema on cada bloc s'emmagatzema en dos discs diferents, fins i tot amb un nombre senar de discos, i les còpies s'estenen al llarg d'un model configurable.

en: Performances will vary depending on the chosen repartition model and redundancy level, and of the workload of the logical volume.
ca-ES: El rendiment variarà depenent del model de repartició i el nivell de redundància escollits, i de la càrrega de treball del volum lògic.

en: Obviously, the RAID level will be chosen according to the constraints and requirements of each application. Note that a single computer can have several distinct RAID arrays with different configurations.
ca-ES: Òbviament, el nivell RAID es triarà d'acord amb les restriccions i requisits de cada aplicació. Tingueu en compte que un sol ordinador pot tenir diversos conjunts RAID amb diferents configuracions.

en: Setting up RAID
ca-ES: Configuració del RAID

en: Setting up RAID volumes requires the <emphasis role="pkg">mdadm</emphasis> package; it provides the <command>mdadm</command> command, which allows creating and manipulating RAID arrays, as well as scripts and tools integrating it to the rest of the system, including the monitoring system.
ca-ES: La configuració de volums RAID requereix el paquet <emphasis role="pkg">mdadm</emphasis>; aquest proporciona la comanda <command>mdadm</command>, que permet crear i manipular conjunts RAID, així com scripts i eines que els integren a la resta del sistema, inclòs el sistema de monitorització.

en: Our example will be a server with a number of disks, some of which are already used, the rest being available to setup RAID. We initially have the following disks and partitions:
ca-ES: El nostre exemple serà un servidor amb una sèrie de discos, alguns dels quals ja s'utilitzen, i la resta estarà disponible per configurar el RAID. Inicialment tenim els següents discos i particions:

en: the <filename>sdb</filename> disk, 4 GB, is entirely available;
ca-ES: el disc <filename>sdb</filename>, de 4 GB, està tot disponible;

en: the <filename>sdc</filename> disk, 4 GB, is also entirely available;
ca-ES: el disc <filename>sdc</filename>, de 4 GB, està també disponible completament;

en: on the <filename>sdd</filename> disk, only partition <filename>sdd2</filename> (about 4 GB) is available;
ca-ES: al disc <filename>sdd</filename> només hi ha disponible la partició <filename>sdd2</filename> (al voltant de 4 GB);

en: finally, a <filename>sde</filename> disk, still 4 GB, entirely available.
ca-ES: finalment, un disc <filename>sde</filename>, també de 4 GB, completament disponible.

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Identifying existing RAID volumes
ca-ES: <emphasis>NOTA</emphasis> Identificació de volums RAID existents

en: The <filename>/proc/mdstat</filename> file lists existing volumes and their states. When creating a new RAID volume, care should be taken not to name it the same as an existing volume.
ca-ES: El fitxer <filename>/proc/mdstat</filename> llista els volums existents i els seus estats. En crear un nou volum RAID s'ha de tenir cura de no anomenar-lo igual que un volum ja existent.

en: We're going to use these physical elements to build two volumes, one RAID-0 and one mirror (RAID-1). Let's start with the RAID-0 volume:
ca-ES: Farem servir aquests elements físics per construir dos volums, un RAID-0 i un mirall (RAID-1). Comencem amb el volum RAID-0:

en: The <command>mdadm --create</command> command requires several parameters: the name of the volume to create (<filename>/dev/md*</filename>, with MD standing for <foreignphrase>Multiple Device</foreignphrase>), the RAID level, the number of disks (which is compulsory despite being mostly meaningful only with RAID-1 and above), and the physical drives to use. Once the device is created, we can use it like we'd use a normal partition, create a filesystem on it, mount that filesystem, and so on. Note that our creation of a RAID-0 volume on <filename>md0</filename> is nothing but coincidence, and the numbering of the array doesn't need to be correlated to the chosen amount of redundancy. It is also possible to create named RAID arrays, by giving <command>mdadm</command> parameters such as <filename>/dev/md/linear</filename> instead of <filename>/dev/md0</filename>.
ca-ES: La comanda <command>mdadm --create</command> requereix diversos paràmetres: el nom del volum a crear (<filename>/dev/md*</filename>, amb MD representant «<foreignphrase>Multiple Device</foreignphrase>» o “dispositiu múltiple”), el nivell RAID, el nombre de discos (que és obligatori tot i ser sobretot significatiu només amb RAID-1 i superiors), i les unitats físiques a utilitzar. Una vegada creat el dispositiu, es pot utilitzar com es fa servir una partició normal, crear-hi un sistema de fitxers, muntar aquest sistema de fitxers, etc. Tingueu en compte que la creació d'un volum RAID-0 a <filename>md0</filename> no és més que una coincidència, i la numeració de conjunt no necessita estar correlacionada amb la quantitat de redundància triada. També és possible crear conjunts RAID amb nom, proporcionant a <command>mdadm</command> paràmetres com ara <filename>/dev/md/linear</filename> en lloc de <filename>/dev/md0</filename>.

en: Creation of a RAID-1 follows a similar fashion, the differences only being noticeable after the creation:
ca-ES: La creació d'un RAID-1 segueix un estil similar, les diferències només es poden observar després de la creació:

en: <emphasis>TIP</emphasis> RAID, disks and partitions
ca-ES: <emphasis>SUGGERIMENT</emphasis> RAID, discos i particions

en: A few remarks are in order. First, <command>mdadm</command> notices that the physical elements have different sizes; since this implies that some space will be lost on the bigger element, a confirmation is required.
ca-ES: Hi ha algunes observacions a fer. En primer lloc, <command>mdadm</command> observa que els elements físics tenen mides diferents; ja que això implica que algun espai es perdrà en l'element més gran, es requereix una confirmació.

en: More importantly, note the state of the mirror. The normal state of a RAID mirror is that both disks have exactly the same contents. However, nothing guarantees this is the case when the volume is first created. The RAID subsystem will therefore provide that guarantee itself, and there will be a synchronization phase as soon as the RAID device is created. After some time (the exact amount will depend on the actual size of the disks…), the RAID array switches to the “active” or “clean” state. Note that during this reconstruction phase, the mirror is in a degraded mode, and redundancy isn't assured. A disk failing during that risk window could lead to losing all the data. Large amounts of critical data, however, are rarely stored on a freshly created RAID array before its initial synchronization. Note that even in degraded mode, the <filename>/dev/md1</filename> is usable, and a filesystem can be created on it, as well as some data copied on it.
ca-ES: I cosa que és més important, noteu l'estat del mirall. L'estat normal d'un mirall RAID és que ambdós discos tinguin exactament el mateix contingut. No obstant això, res garanteix que sigui així quan es crea el volum per primera vegada. El subsistema RAID, per tant, proporcionarà aquesta garantia per si mateix i hi haurà una fase de sincronització tan aviat com es creï el dispositiu RAID. Després d'un cert temps (la quantitat exacta dependrà de la mida real dels discos...), la matriu RAID canviarà a l'estat «active» (actiu) o «clean» (net). Tingueu en compte que durant aquesta fase de reconstrucció el mirall està en mode degradat, i la redundància no està assegurat. Un disc que falli durant aquesta finestra de risc podria provocar la pèrdua de totes les dades. Grans quantitats de dades crítiques, però, rarament s'emmagatzemen en una matriu RAID creada just abans de la seva sincronització inicial. Tingueu en compte que fins i tot en mode degradat <filename>/dev/md1</filename> és utilitzable, s'hi pot crear un sistema de fitxers, i així com també copiar-hi dades.

en: <emphasis>TIP</emphasis> Starting a mirror in degraded mode
ca-ES: <emphasis>SUGGERIMENT</emphasis> Iniciar un mirall en mode degradat

en: Sometimes two disks are not immediately available when one wants to start a RAID-1 mirror, for instance because one of the disks one plans to include is already used to store the data one wants to move to the array. In such circumstances, it is possible to deliberately create a degraded RAID-1 array by passing <filename>missing</filename> instead of a device file as one of the arguments to <command>mdadm</command>. Once the data have been copied to the “mirror”, the old disk can be added to the array. A synchronization will then take place, giving us the redundancy that was wanted in the first place.
ca-ES: A vegades, dos discos no estan immediatament disponibles quan es vol iniciar un mirall RAID-1, per exemple perquè un dels discos que es preveu incloure ja s'utilitza per emmagatzemar les dades que es vol moure a la matriu. En aquestes circumstàncies, és possible crear deliberadament una matriu RAID-1 degradada passant «<filename>missing</filename>» (falta) en lloc d'un fitxer de dispositiu com un dels arguments a <command>mdadm</command>. Una vegada que les dades s'han copiat al “mirall”, el disc antic es pot afegir a la matriu. Llavors es produirà una sincronització que donarà la redundància que es vol en primer lloc.

en: <emphasis>TIP</emphasis> Setting up a mirror without synchronization
ca-ES: <emphasis>SUGGERIMENT</emphasis> Configuració d'un mirall sense sincronització

en: RAID-1 volumes are often created to be used as a new disk, often considered blank. The actual initial contents of the disk is therefore not very relevant, since one only needs to know that the data written after the creation of the volume, in particular the filesystem, can be accessed later.
ca-ES: Els volums RAID-1 sovint es creen per ser utilitzats com un nou disc, sovint considerat en blanc. Per tant, el contingut inicial del disc no és molt rellevant, ja que només cal saber que les dades escrites després de la creació del volum, en particular el sistema de fitxers, es poden accedir més tard.

en: One might therefore wonder about the point of synchronizing both disks at creation time. Why care whether the contents are identical on zones of the volume that we know will only be read after we have written to them?
ca-ES: Per tant, cal preguntar-se pel sentit de sincronitzar els dos discos en el moment de la creació. Per què preocupar-se si el contingut és idèntic en zones del volum que sabem que només es llegiran després d'haver-hi escrit?

en: Fortunately, this synchronization phase can be avoided by passing the <literal>--assume-clean</literal> option to <command>mdadm</command>. However, this option can lead to surprises in cases where the initial data will be read (for instance if a filesystem is already present on the physical disks), which is why it isn't enabled by default.
ca-ES: Afortunadament, aquesta fase de sincronització es pot evitar passant l'opció <literal>--assume-clean</literal> a <command>mdadm</command>. No obstant això, aquesta opció pot portar a sorpreses en els casos en què les dades inicials es llegiran (per exemple si un sistema de fitxers ja està present en els discos físics), per la qual cosa no està habilitat per defecte.

en: Now let's see what happens when one of the elements of the RAID-1 array fails. <command>mdadm</command>, in particular its <literal>--fail</literal> option, allows simulating such a disk failure:
ca-ES: Ara vegem què passa quan un dels elements del conjunt RAID-1 falla. <command>mdadm</command>, en particular la seva opció <literal>--fail</literal>, permet simular un error de disc d'aquest tipus:

en: The contents of the volume are still accessible (and, if it is mounted, the applications don't notice a thing), but the data safety isn't assured anymore: should the <filename>sdd</filename> disk fail in turn, the data would be lost. We want to avoid that risk, so we'll replace the failed disk with a new one, <filename>sdf</filename>:
ca-ES: El contingut del volum encara és accessible (i, si està muntat, les aplicacions no se n'adonen de res), però la seguretat de les dades ja no està assegurada: si el disc <filename>sdd</filename> falla, les dades es perdrien. Volem evitar aquest risc, així que substituirem el disc espatllat per un nou, <filename>sdf</filename>:

en: Here again, the kernel automatically triggers a reconstruction phase during which the volume, although still accessible, is in a degraded mode. Once the reconstruction is over, the RAID array is back to a normal state. One can then tell the system that the <filename>sde</filename> disk is about to be removed from the array, so as to end up with a classical RAID mirror on two disks:
ca-ES: Aquí de nou, el nucli desencadena automàticament una fase de reconstrucció durant la qual el volum, encara que encara és accessible, es troba en mode degradat. Una vegada que la reconstrucció ha acabat, el conjunt RAID torna a un estat normal. Llavors es pot dir al sistema que el disc <filename>sde</filename> està a punt de ser eliminat del conjunt, per tal d'acabar amb un mirall RAID clàssic en dos discos:

en: From then on, the drive can be physically removed when the server is next switched off, or even hot-removed when the hardware configuration allows hot-swap. Such configurations include some SCSI controllers, most SATA disks, and external drives operating on USB or Firewire.
ca-ES: A partir d'aleshores, la unitat es pot retirar físicament quan el servidor s'apagui, o fins i tot es pot retirar en calent si la configuració del maquinari permet la desconnexió en calent. Aquestes configuracions inclouen alguns controladors SCSI, la majoria de discos SATA i unitats externes que operen amb USB o Firewire.

en: Backing up the Configuration
ca-ES: Fent còpies de seguretat de la configuració

en: Backing up the configuration is therefore important, if only for reference. The standard way to do it is by editing the <filename>/etc/mdadm/mdadm.conf</filename> file, an example of which is listed here:
ca-ES: Per tant, és important fer una còpia de seguretat de la configuració, encara que només sigui com a referència. La forma estàndard de fer-ho és editant el fitxer <filename>/etc/mdadm/mdadm.conf</filename>, un exemple del qual es mostra aquí:

en: <command>mdadm</command> configuration file
ca-ES: Fitxer de configuració de <command>mdadm</command>

en: One of the most useful details is the <literal>DEVICE</literal> option, which lists the devices where the system will automatically look for components of RAID volumes at start-up time. In our example, we replaced the default value, <literal>partitions containers</literal>, with an explicit list of device files, since we chose to use entire disks and not only partitions, for some volumes.
ca-ES: Un dels detalls més útils és l'opció <literal>DEVICE</literal>, que llista els dispositius on el sistema buscarà automàticament els components dels volums RAID en el moment d'inici. En el nostre exemple, substituïm el valor per defecte, <literal>partitions containers</literal>, amb una llista explícita de fitxers de dispositius, ja que es va optar per utilitzar discos sencers i no només particions, per a alguns volums.

en: The last two lines in our example are those allowing the kernel to safely pick which volume number to assign to which array. The metadata stored on the disks themselves are enough to re-assemble the volumes, but not to determine the volume number (and the matching <filename>/dev/md*</filename> device name).
ca-ES: Les dues últimes línies en el nostre exemple són aquelles que permeten al nucli triar amb seguretat quin número de volum assignar a quina matriu. Les metadades emmagatzemades en els discos són suficients per tornar a muntar els volums, però no per determinar el número de volum (i el corresponent nom de dispositiu <filename>/dev/md*</filename>).

en: Fortunately, these lines can be generated automatically:
ca-ES: Afortunadament, aquestes línies es poden generar automàticament:

en: The contents of these last two lines doesn't depend on the list of disks included in the volume. It is therefore not necessary to regenerate these lines when replacing a failed disk with a new one. On the other hand, care must be taken to update the file when creating or deleting a RAID array.
ca-ES: El contingut d'aquestes dues últimes línies no depèn de la llista de discs inclosos al volum. Per tant, no és necessari regenerar aquestes línies quan se substitueix un disc fallit per un de nou. D'altra banda, s'ha de tenir cura d'actualitzar l'arxiu quan es crea o se suprimeix un conjunt RAID.

en: LVM, the <emphasis>Logical Volume Manager</emphasis>, is another approach to abstracting logical volumes from their physical supports, which focuses on increasing flexibility rather than increasing reliability. LVM allows changing a logical volume transparently as far as the applications are concerned; for instance, it is possible to add new disks, migrate the data to them, and remove the old disks, without unmounting the volume.
ca-ES: LVM, el «<emphasis>Logical Volume Manager</emphasis>» o “Gestor de volums lògics”, és un altre enfocament de l'abstracció de volums lògics respecte dels seus suports físics, que se centra en augmentar la flexibilitat en lloc d'augmentar la fiabilitat. LVM permet canviar un volum lògic de manera transparent pel que fa a les aplicacions; per exemple, és possible afegir nous discs, migrar-hi les dades, i eliminar els discos antics, sense desmuntar el volum.

en: LVM Concepts
ca-ES: Conceptes d'LVM

en: This flexibility is attained by a level of abstraction involving three concepts.
ca-ES: Aquesta flexibilitat s'aconsegueix mitjançant un nivell d'abstracció que implica tres conceptes.

en: First, the PV (<emphasis>Physical Volume</emphasis>) is the entity closest to the hardware: it can be partitions on a disk, or a full disk, or even any other block device (including, for instance, a RAID array). Note that when a physical element is set up to be a PV for LVM, it should only be accessed via LVM, otherwise the system will get confused.
ca-ES: En primer lloc, el PV («<emphasis>Physical Volum</emphasis>» o “Volum físic”) és l'entitat més propera al maquinari: poden ser particions en un disc, o un disc complet, o fins i tot qualsevol altre dispositiu de blocs (incloent, per exemple, un volum RAID). Cal tenir en compte que quan un element físic està configurat per ser un PV d'LVM, només s'hi ha d'accedir a través de LVM, en cas contrari el sistema es confondrà.

en: A number of PVs can be clustered in a VG (<emphasis>Volume Group</emphasis>), which can be compared to disks both virtual and extensible. VGs are abstract, and don't appear in a device file in the <filename>/dev</filename> hierarchy, so there is no risk of using them directly.
ca-ES: Un nombre de PVs es poden agrupar en un VG («<emphasis>Volum Group</emphasis>» o “Grup de volums”), que es pot comparar amb discs virtuals i extensibles. Els VG són abstractes, i no apareixen en un fitxer de dispositiu en la jerarquia de <filename>/dev</filename>, així que no hi ha risc d'usar-los directament.

en: The third kind of object is the LV (<emphasis>Logical Volume</emphasis>), which is a chunk of a VG; if we keep the VG-as-disk analogy, the LV compares to a partition. The LV appears as a block device with an entry in <filename>/dev</filename>, and it can be used as any other physical partition can be (most commonly, to host a filesystem or swap space).
ca-ES: El tercer tipus d'objecte és l'LV («<emphasis>Logical Volume</emphasis>» o “volum lògic”), que és un tros d'un VG; si mantenim l'analogia de “VG-com-a-disc”, l'LV es compara amb una partició. L'LV apareix com un dispositiu de blocs amb una entrada a <filename>/dev</filename>, i es pot utilitzar com qualsevol altra partició física (habitualment per albergar un sistema de fitxers o espai d'intercanvi).

en: The important thing is that the splitting of a VG into LVs is entirely independent of its physical components (the PVs). A VG with only a single physical component (a disk for instance) can be split into a dozen logical volumes; similarly, a VG can use several physical disks and appear as a single large logical volume. The only constraint, obviously, is that the total size allocated to LVs can't be bigger than the total capacity of the PVs in the volume group.
ca-ES: L'important és que la divisió d'un VG en LVs és totalment independent dels seus components físics (els PV). Un VG amb un únic component físic (un disc per exemple) es pot dividir en una dotzena de volums lògics; de manera similar, un VG pot utilitzar diversos discos físics i aparèixer com un únic i gran volum lògic. L'única restricció, òbviament, és que la grandària total assignada als LV no pot ser més gran que la capacitat total dels PV del grup de volums.

en: It often makes sense, however, to have some kind of homogeneity among the physical components of a VG, and to split the VG into logical volumes that will have similar usage patterns. For instance, if the available hardware includes fast disks and slower disks, the fast ones could be clustered into one VG and the slower ones into another; chunks of the first one can then be assigned to applications requiring fast data access, while the second one will be kept for less demanding tasks.
ca-ES: No obstant això, sovint té sentit tenir algun tipus d'homogeneïtat entre els components físics d'un VG, i dividir el VG en volums lògics que tindran patrons d'ús similars. Per exemple, si el maquinari disponible inclou discos ràpids i discos més lents, els ràpids es podrien agrupar en un VG i els més lents en un altre; els trossos del primer es poden assignar a aplicacions que requereixin accés ràpid de dades, mentre que el segon es mantindria per a tasques menys exigents.

en: In any case, keep in mind that an LV isn't particularly attached to any one PV. It is possible to influence where the data from an LV are physically stored, but this possibility isn't required for day-to-day use. On the contrary: when the set of physical components of a VG evolves, the physical storage locations corresponding to a particular LV can be migrated across disks (while staying within the PVs assigned to the VG, of course).
ca-ES: En qualsevol cas, tingueu en compte que un LV no està particularment vinculat a cap PV. És possible influir on les dades d'un LV s'emmagatzemen físicament, però aquesta possibilitat no és necessària per a l'ús diari. Al contrari: quan el conjunt de components físics d'un VG evoluciona, les localitzacions d'emmagatzematge físic corresponents a un LV particular es poden migrar entre discos (sempre romanent dins dels PV assignats al VG, per descomptat).

en: Setting up LVM
ca-ES: Configuració d'LVM

en: Let us now follow, step by step, the process of setting up LVM for a typical use case: we want to simplify a complex storage situation. Such a situation usually happens after some long and convoluted history of accumulated temporary measures. For the purposes of illustration, we'll consider a server where the storage needs have changed over time, ending up in a maze of available partitions split over several partially used disks. In more concrete terms, the following partitions are available:
ca-ES: Seguim ara, pas a pas, el procés de creació d'un LVM per a un cas típic d'ús: volem simplificar una complexa situació d'emmagatzematge. Aquesta situació sol produir-se després d'una llarga i complicada història de mesures temporals acumulades. A tall il·lustratiu, considerarem un servidor on les necessitats d'emmagatzematge han canviat amb el temps, acabant en un laberint de particions disponibles dividides en diversos discs parcialment utilitzats. En termes més concrets, estan disponibles les següents particions:

en: on the <filename>sdb</filename> disk, a <filename>sdb2</filename> partition, 4 GB;
ca-ES: al disc <filename>sdb</filename>, una partición <filename>sdb2</filename> de 4Gb;

en: on the <filename>sdc</filename> disk, a <filename>sdc3</filename> partition, 3 GB;
ca-ES: al disco <filename>sdc</filename>, una partició <filename>sdc3</filename> de 3 GB;

en: the <filename>sdd</filename> disk, 4 GB, is fully available;
ca-ES: el disc <filename>sdd</filename>, de 4 GB, completament disponible;

en: on the <filename>sdf</filename> disk, a <filename>sdf1</filename> partition, 4 GB; and a <filename>sdf2</filename> partition, 5 GB.
ca-ES: al disc <filename>sdf</filename>, una partición <filename>sdf1</filename> de 4 GB i una partició <filename>sdf2</filename> de 5GB.

en: In addition, let's assume that disks <filename>sdb</filename> and <filename>sdf</filename> are faster than the other two.
ca-ES: A més, suposem que els discos <filename>sdb</filename> i <filename>sdf</filename> són més ràpids que els altres dos.

en: Our goal is to set up three logical volumes for three different applications: a file server requiring 5 GB of storage space, a database (1 GB) and some space for back-ups (12 GB). The first two need good performance, but back-ups are less critical in terms of access speed. All these constraints prevent the use of partitions on their own; using LVM can abstract the physical size of the devices, so the only limit is the total available space.
ca-ES: El nostre objectiu és establir tres volums lògics per a tres aplicacions diferents: un servidor d'arxius que requereix 5 GB d'espai d'emmagatzematge, una base de dades (1 GB) i una mica d'espai per a còpies de seguretat (12 GB). Les dues primeres necessiten un bon rendiment, però les còpies de seguretat són menys crítiques en termes de velocitat d'accés. Totes aquestes restriccions eviten l'ús de particions per si soles; l'ús de LVM pot absteure la mida física dels dispositius, de manera que l'únic límit és l'espai total disponible.

en: The required tools are in the <emphasis role="pkg">lvm2</emphasis> package and its dependencies. When they're installed, setting up LVM takes three steps, matching the three levels of concepts.
ca-ES: Les eines necessàries són en el paquet <emphasis role="pkg">lvm2</emphasis> i les seves dependències. Quan estan instal·lats, la instal·lació de l'LVM consisteix en tres passos, corresponents als tres nivells dels conceptes.

en: First, we prepare the physical volumes using <command>pvcreate</command>:
ca-ES: Primer, preparem els volums físics utilitzant <command>pvcreate</command>:

en: So far, so good; note that a PV can be set up on a full disk as well as on individual partitions of it. As shown above, the <command>pvdisplay</command> command lists the existing PVs, with two possible output formats.
ca-ES: Fins aquí tot bé; tingueu en compte que un PV es pot configurar en un disc complet així com en particions individuals d'ell. Com es mostra a dalt, l'ordre <command>pvdisplay</command> llista els PV existents, amb dos formats de sortida possibles.

en: Now let's assemble these physical elements into VGs using <command>vgcreate</command>. We'll gather only PVs from the fast disks into a <filename>vg_critical</filename> VG; the other VG, <filename>vg_normal</filename>, will also include slower elements.
ca-ES: Ara ajuntem aquests elements físics en VG utilitzant <command>vgcreate</command>. Només agafarem els PV dels discos ràpids en un VG <filename>vg_critical</filename>; l'altre VG, <filename>vg_normal</filename>, també inclourà elements més lents.

en: Here again, commands are rather straightforward (and <command>vgdisplay</command> proposes two output formats). Note that it is quite possible to use two partitions of the same physical disk into two different VGs. Note also that we used a <filename>vg_</filename> prefix to name our VGs, but it is nothing more than a convention.
ca-ES: Aquí, de nou, les ordres són bastant senzilles (i <command>vgdisplay</command> proposa dos formats de sortida). Tingueu en compte que és possible utilitzar dues particions del mateix disc físic en dos VG diferents. Tingueu en compte també que hem utilitzat un prefix <filename>vg_</filename> per anomenar els nostres VG, però no és més que una convenció.

en: We now have two “virtual disks”, sized about 8 GB and 12 GB respectively. Let's now carve them up into “virtual partitions” (LVs). This involves the <command>lvcreate</command> command, and a slightly more complex syntax:
ca-ES: Ara tenim dos “discos virtuals”, de mides aproximadament 8 GB i 12 GB respectivament. Ara els hem de dividir en “particions virtuals” (LV). Això involucra l'ordre <command>lvcreate</command>, i una sintaxi lleugerament més complexa:

en: Two parameters are required when creating logical volumes; they must be passed to the <command>lvcreate</command> as options. The name of the LV to be created is specified with the <literal>-n</literal> option, and its size is generally given using the <literal>-L</literal> option. We also need to tell the command what VG to operate on, of course, hence the last parameter on the command line.
ca-ES: Es requereixen dos paràmetres al crear volums lògics; s'han de passar a <command>lvcreate</command> com a opcions. El nom de l'LV a crear s'especifica amb l'opció <literal>-n</literal>, i la seva mida es dona generalment utilitzant l'opció <literal>-L</literal>. També hem de dir-li a l'ordre en quin VG ha d'operar, per descomptat; d'aquí l'últim paràmetre de la línia d'ordres.

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> <command>lvcreate</command> options
ca-ES: <emphasis>ANANT MÉS ENLLÀ</emphasis> Opcions d'<command>lvcreate</command>

en: The <command>lvcreate</command> command has several options to allow tweaking how the LV is created.
ca-ES: L'ordre <command>lvcreate</command> té diverses opcions per permetre retocar com es crea un LV.

en: Let's first describe the <literal>-l</literal> option, with which the LV's size can be given as a number of blocks (as opposed to the “human” units we used above). These blocks (called PEs, <emphasis>physical extents</emphasis>, in LVM terms) are contiguous units of storage space in PVs, and they can't be split across LVs. When one wants to define storage space for an LV with some precision, for instance to use the full available space, the <literal>-l</literal> option will probably be preferred over <literal>-L</literal>.
ca-ES: Descrivim primer l'opció <literal>-l</literal>, amb la qual la mida de l'LV es pot donar com a una sèrie de blocs (en oposició a les unitats “humanes” que hem utilitzat anteriorment). Aquests blocs (anomenats , en termes LVM, PE, «<emphasis>physical extents</emphasis>» o “extensions físiques”) són unitats contigües d'espai d'emmagatzematge en PV, i no es poden dividir entre els LV. Quan es vol definir l'espai d'emmagatzematge per a un LV amb certa precisió, per exemple per utilitzar l'espai disponible complet, l'opció <literal>-l</literal> probablement es preferirà més que no pas <literal>-L</literal>.

en: It is also possible to hint at the physical location of an LV, so that its extents are stored on a particular PV (while staying within the ones assigned to the VG, of course). Since we know that <filename>sdb</filename> is faster than <filename>sdf</filename>, we may want to store the <filename>lv_base</filename> there if we want to give an advantage to the database server compared to the file server. The command line becomes: <command>lvcreate -n lv_base -L 1G vg_critical /dev/sdb2</command>. Note that this command can fail if the PV doesn't have enough free extents. In our example, we would probably have to create <filename>lv_base</filename> before <filename>lv_files</filename> to avoid this situation – or free up some space on <filename>sdb2</filename> with the <command>pvmove</command> command.
ca-ES: També és possible donar a conèixer la ubicació física d'un LV, de manera que les seves extensions s'emmagatzemin en un PV en particular (sempre romanent dins dels assignats al VG, per descomptat). Com que sabem que <filename>sdb</filename> és més ràpid que <filename>sdf</filename>, és possible que hi vulguem emmagatzemar la <filename>lv_base</filename> si volem donar un avantatge al servidor de bases de dades en comparació amb el servidor de fitxers. La línia d'ordres esdevé: <command>lvcreate -n lv_base -L 1G vg_critical /dev/sdb2</command>. Tingueu en compte que aquesta ordre pot fallar si el PV no té prou extensions lliures. En el nostre exemple, probablement hauríem de crear <filename>lv_base</filename> abans que <filename>lv_files</filename> per evitar aquesta situació – o alliberar espai a <filename>sdb2</filename> amb l'ordre <command>pvmove</command>.

en: Logical volumes, once created, end up as block device files in <filename>/dev/mapper/</filename>:
ca-ES: Els volums lògics, un cop creats, esdevenen fitxers de dispositius de blocs a <filename>/dev/mapper/</filename>:

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Auto-detecting LVM volumes
ca-ES: <emphasis>NOTA</emphasis> Autodetecció de volums LVM

en: When the computer boots, the <filename>lvm2-activation</filename> systemd service unit executes <command>vgchange -aay</command> to “activate” the volume groups: it scans the available devices; those that have been initialized as physical volumes for LVM are registered into the LVM subsystem, those that belong to volume groups are assembled, and the relevant logical volumes are started and made available. There is therefore no need to edit configuration files when creating or modifying LVM volumes.
ca-ES: Quan l'ordinador arrenca, la unitat de servei systemd <filename>lvm2-activation</filename> executa <command>vgchange -aay</command> per “activar” els grups de volums: explora els dispositius disponibles; els que han estat inicialitzats com a volums físics per a LVM són registrats al subsistema LVM, els que pertanyen a grups de volums són agrupats, i els volums lògics pertinents s'inicien i es posen a disposició. Per tant, no hi ha necessitat d'editar els fitxers de configuració quan es creen o modifiquen volums LVM.

en: Note, however, that the layout of the LVM elements (physical and logical volumes, and volume groups) is backed up in <filename>/etc/lvm/backup</filename>, which can be useful in case of a problem (or just to sneak a peek under the hood).
ca-ES: No obstant això, cal tenir en compte que la disposició dels elements LVM (volums físics i lògics, i grups de volums) està reflectida a <filename>/etc/lvm/backup</filename>, que pot ser útil en cas de problema (o simplement per mirar-hi de reüll).

en: To make things easier, convenience symbolic links are also created in directories matching the VGs:
ca-ES: Per facilitar les coses, també es creen enllaços simbòlics de conveniència als directoris que coincideixen amb els VG:

en: The LVs can then be used exactly like standard partitions:
ca-ES: Els LV es poden utilitzar exactament com a particions estàndard:

en: From the applications' point of view, the myriad small partitions have now been abstracted into one large 12 GB volume, with a friendlier name.
ca-ES: Des del punt de vista de les aplicacions, l'escampall de petites particions s'han abstret en un volum gran de 12 GB, i amb un nom més amistós.

en: LVM Over Time
ca-ES: LVM amb el temps

en: Even though the ability to aggregate partitions or physical disks is convenient, this is not the main advantage brought by LVM. The flexibility it brings is especially noticed as time passes, when needs evolve. In our example, let's assume that new large files must be stored, and that the LV dedicated to the file server is too small to contain them. Since we haven't used the whole space available in <filename>vg_critical</filename>, we can grow <filename>lv_files</filename>. For that purpose, we'll use the <command>lvresize</command> command, then <command>resize2fs</command> to adapt the filesystem accordingly:
ca-ES: Tot i que la capacitat d'afegir particions o discos físics és convenient, aquest no és el principal avantatge aportat per l'LVM. La flexibilitat que aporta es percep especialment a mesura que passa el temps, quan les necessitats evolucionen. En el nostre exemple, suposem que s'han d'emmagatzemar nous fitxers grans, i que el LV dedicat al servidor de fitxers és massa petit per contenir-los. Com que no hem utilitzat tot l'espai disponible de <filename>vg_critical</filename>, podem fer créixer <filename>lv_files</filename>. Per a aquest propòsit, utilitzarem la comanda <command>lvresize</command>, i després <command>reize2fs</command> per adaptar el sistema de fitxers en conseqüència:

en: <emphasis>CAUTION</emphasis> Resizing filesystems
ca-ES: <emphasis>COMPTE</emphasis> Redimensionat de sistemes de fitxers

en: Not all filesystems can be resized online; resizing a volume can therefore require unmounting the filesystem first and remounting it afterwards. Of course, if one wants to shrink the space allocated to an LV, the filesystem must be shrunk first; the order is reversed when the resizing goes in the other direction: the logical volume must be grown before the filesystem on it. It is rather straightforward, since at no time must the filesystem size be larger than the block device where it resides (whether that device is a physical partition or a logical volume).
ca-ES: No tots els sistemes de fitxers es poden redimensionar en calent; per tant, el canvi de mida d'un volum pot requerir desmuntar primer el sistema de fitxers i tornar-lo a muntar després. Per descomptat, si es vol reduir l'espai assignat a un LV, primer s'ha de reduir el sistema de fitxers; l'ordre s'inverteix quan el redimensionament va en l'altra direcció: el volum lògic s'ha d'engrandir abans que el sistema de fitxers. És bastant senzill, ja que en cap moment la mida del sistema de fitxers ha de ser més gran que el dispositiu de blocs on resideix (tant si aquest dispositiu és una partició física o un volum lògic).

en: The ext3, ext4 and xfs filesystems can be grown online, without unmounting; shrinking requires an unmount. The reiserfs filesystem allows online resizing in both directions. The venerable ext2 allows neither, and always requires unmounting.
ca-ES: Els sistemes de fitxers ext3, ext4 i xfs es poden engrandir en calent, sense desmuntar; la reducció requereix desmuntar-los. El sistema de fitxers reiserfs permet el redimensionament en calent en ambdues direccions. L'antic ext2 no permet cap de les dues, i sempre requereix desmuntar-lo.

en: We could proceed in a similar fashion to extend the volume hosting the database, only we've reached the VG's available space limit:
ca-ES: Podríem procedir de manera similar per ampliar el volum que alberga la base de dades, només hem arribat al límit d'espai disponible del VG:

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> Advanced LVM
ca-ES: <emphasis>ANANT MÉS ENLLÀ</emphasis> LVM avançat

en: LVM also caters for more advanced uses, where many details can be specified by hand. For instance, an administrator can tweak the size of the blocks that make up physical and logical volumes, as well as their physical layout. It is also possible to move blocks across PVs, for instance, to fine-tune performance or, in a more mundane way, to free a PV when one needs to extract the corresponding physical disk from the VG (whether to affect it to another VG or to remove it from LVM altogether). The manual pages describing the commands are generally clear and detailed. A good entry point is the <citerefentry><refentrytitle>lvm</refentrytitle> <manvolnum>8</manvolnum></citerefentry> manual page.
ca-ES: LVM també serveix per a usos més avançats, on es poden especificar molts detalls a mà. Per exemple, un administrador pot ajustar la mida dels blocs que componen els volums físics i lògics, així com la seva disposició física. També és possible moure blocs entre PVs, per exemple, per ajustar el rendiment o, d'una manera més mundana, per alliberar un PV quan cal extreure el disc físic corresponent del VG (ja sigui per associar-lo a un altre VG o per treure'l de l'LVM). Les pàgines del manual que descriuen les ordres són generalment clares i detallades. Un bon punt d'entrada és la pàgina del manual <citerefentry><refentrytitle>lvm</refentrytitle> <manvolnum>8</manvolnum></citerefentry>.

en: RAID or LVM?
ca-ES: RAID o LVM?

en: RAID and LVM both bring indisputable advantages as soon as one leaves the simple case of a desktop computer with a single hard disk where the usage pattern doesn't change over time. However, RAID and LVM go in two different directions, with diverging goals, and it is legitimate to wonder which one should be adopted. The most appropriate answer will of course depend on current and foreseeable requirements.
ca-ES: RAID i LVM aporten avantatges indiscutibles tan aviat com es deixa enrere el cas senzill d'un ordinador d'escriptori amb un sol disc dur on el patró d'ús no canvia amb el temps. No obstant això, el RAID i el LVM avancen en dues direccions diferents, amb objectius divergents, i és legítim preguntar-se quin s'ha d'adoptar. La resposta més apropiada dependrà, per descomptat, dels requisits actuals i dels previstos.

en: There are a few simple cases where the question doesn't really arise. If the requirement is to safeguard data against hardware failures, then obviously RAID will be set up on a redundant array of disks, since LVM doesn't really address this problem. If, on the other hand, the need is for a flexible storage scheme where the volumes are made independent of the physical layout of the disks, RAID doesn't help much and LVM will be the natural choice.
ca-ES: Hi ha alguns casos senzills en els quals la pregunta no realment no sorgeix. Si el requisit és salvaguardar les dades contra les fallades del maquinari, llavors és obvi que s'instal·larà un RAID en un conjunt redundant de discos, ja que l'LVM no s'ocupa realment d'aquest problema. Si, d'altra banda, la necessitat és un esquema d'emmagatzematge flexible on els volums es fan independents de la disposició física dels discs, RAID no hi ajuda molt i LVM serà l'elecció natural.

en: <emphasis>NOTE</emphasis> If performance matters…
ca-ES: <emphasis>NOTA</emphasis> Si el rendimient importa…

en: The third notable use case is when one just wants to aggregate two disks into one volume, either for performance reasons or to have a single filesystem that is larger than any of the available disks. This case can be addressed both by a RAID-0 (or even linear-RAID) and by an LVM volume. When in this situation, and barring extra constraints (for instance, keeping in line with the rest of the computers if they only use RAID), the configuration of choice will often be LVM. The initial set up is barely more complex, and that slight increase in complexity more than makes up for the extra flexibility that LVM brings if the requirements change or if new disks need to be added.
ca-ES: El tercer cas d'ús notable és quan només es vol agrupar dos discos en un volum, ja sigui per motius de rendiment o per tenir un sistema de fitxers únic que sigui més gran que qualsevol dels discos disponibles. Aquest cas es pot abordar tant per un RAID-0 (o fins i tot per un RAID lineal) com per un volum LVM. En aquesta situació, i sense restriccions addicionals (per exemple, mantenint-se en consonància amb la resta dels ordinadors si aquests només utilitzen RAID), la configuració escollida sovint serà LVM. La instal·lació inicial és poc més complexa, i aquest lleuger augment de la complexitat és més que el que compensa la flexibilitat addicional que aporta l'LVM si els requisits canvien o si cal afegir nous discos.

en: Then of course, there is the really interesting use case, where the storage system needs to be made both resistant to hardware failure and flexible when it comes to volume allocation. Neither RAID nor LVM can address both requirements on their own; no matter, this is where we use both at the same time — or rather, one on top of the other. The scheme that has all but become a standard since RAID and LVM have reached maturity is to ensure data redundancy first by grouping disks in a small number of large RAID arrays, and to use these RAID arrays as LVM physical volumes; logical partitions will then be carved from these LVs for filesystems. The selling point of this setup is that when a disk fails, only a small number of RAID arrays will need to be reconstructed, thereby limiting the time spent by the administrator for recovery.
ca-ES: Després està, per descomptat, el cas d'ús realment interessant, en el qual el sistema d'emmagatzematge ha de ser resistent a fallades del maquinari i flexible pel que fa a l'assignació de volums. Ni RAID ni LVM poden abordar els dos requisits pel seu compte; tant se val, aquí és on els utilitzem tots dos alhora, o més aviat, un sobre l'altre. L'esquema que s'ha convertit en un estàndard des que RAID i LVM han arribat a la maduresa és assegurar la redundància de dades primer agrupant els discos en un petit nombre de grans conjunts RAID, i utilitzar aquests conjunts RAID com a volums físics LVM; les particions lògiques es treuran d'aquests LV per a sistemes de fitxers. El punt fort d'aquesta configuració és que quan un disc falla, només un petit nombre de conjunts RAID hauran de ser reconstruïts, limitant així el temps que l'administrador dedica a la recuperació.

en: RAID-1 and LVM are combined to satisfy these constraints. The disks are attached to two different SATA controllers to optimize parallel access and reduce the risk of a simultaneous failure, and they therefore appear as <filename>sda</filename> and <filename>sdc</filename>. They are partitioned identically along the following scheme:
ca-ES: RAID-1 i LVM es combinen per satisfer aquestes restriccions. Els discos es connecten a dos controladors SATA diferents per optimitzar l'accés paral·lel i reduir el risc d'una fallada simultània, i per tant apareixen com <filename>sda</filename> i <filename>sdc</filename>. Es particionen de manera idèntica seguint el següent esquema:

en: Once the VGs are created, they can be partitioned in a very flexible way. One must keep in mind that LVs created in <filename>vg_raid</filename> will be preserved even if one of the disks fails, which will not be the case for LVs created in <filename>vg_bulk</filename>; on the other hand, the latter will be allocated in parallel on both disks, which allows higher read or write speeds for large files.
ca-ES: Una vegada que es creen els VG, es poden particionar d'una manera molt flexible. Cal tenir en compte que els LV creats a <filename>vg_raid</filename> es conservaran fins i tot si falla un dels discos, que no serà el cas dels LV creats a <filename>vg_bulk</filename>; d'altra banda, aquest últim s'assignarà en paral·lel en ambdós discos, fet que permet una major velocitat de lectura o escriptura per a fitxers grans.

en: We will therefore create the <filename>lv_var</filename> and <filename>lv_home</filename> LVs on <filename>vg_raid</filename>, to host the matching filesystems; another large LV, <filename>lv_movies</filename>, will be used to host the definitive versions of movies after editing. The other VG will be split into a large <filename>lv_rushes</filename>, for data straight out of the digital video cameras, and a <filename>lv_tmp</filename> for temporary files. The location of the work area is a less straightforward choice to make: while good performance is needed for that volume, is it worth risking losing work if a disk fails during an editing session? Depending on the answer to that question, the relevant LV will be created on one VG or the other.
ca-ES: Per tant, crearem els LV <filename>lv_var</filename> i <filename>lv_home</filename> a <filename>vg_raid</filename> per acollir els sistemes de fitxers corresponents; un altre LV gran, <filename>lv_movies</filename>, s'utilitzarà per allotjar les versions definitives de les pel·lícules després de l'edició. L'altre VG es dividirà en un gran <filename>lv_rushes</filename> per a dades acabades d'obtenir de les càmeres de vídeo digital, i un <filename>lv_tmp</filename> per a fitxers temporals. La ubicació de l'àrea de treball és una opció menys senzilla de decidir: encara que es necessita un bon rendiment per a aquest volum, val la pena arriscar-se a perdre el treball si un disc falla durant una sessió d'edició? Depenent de la resposta a aquesta pregunta, el LV rellevant es crearà en un VG o l'altre.

en: We now have both some redundancy for important data and much flexibility in how the available space is split across the applications.
ca-ES: Ara tenim una certa redundància per a les dades importants i molta flexibilitat en la forma en què es divideix l'espai disponible entre les aplicacions.

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Why three RAID-1 volumes?
ca-ES: <emphasis>NOTA</emphasis> Per què tres volums RAID-1?

en: We could have set up one RAID-1 volume only, to serve as a physical volume for <filename>vg_raid</filename>. Why create three of them, then?
ca-ES: Podríem haver establert un únic volum RAID-1 per servir com un volum físic per <filename>vg_raid</filename>. Per què crear-ne tres, doncs?

en: The rationale for the first split (<filename>md0</filename> vs. the others) is about data safety: data written to both elements of a RAID-1 mirror are exactly the same, and it is therefore possible to bypass the RAID layer and mount one of the disks directly. In case of a kernel bug, for instance, or if the LVM metadata become corrupted, it is still possible to boot a minimal system to access critical data such as the layout of disks in the RAID and LVM volumes; the metadata can then be reconstructed and the files can be accessed again, so that the system can be brought back to its nominal state.
ca-ES: La raó per a la primera divisió (<filename>md0</filename> vs els altres) rau en la seguretat de les dades: les dades escrites a ambdós elements d'un mirall RAID-1 són exactament les mateixes, i per tant és possible evitar la capa RAID i muntar un dels discs directament. En cas d'un error del nucli, per exemple, o si les metadades LVM es corrompen, encara és possible arrencar un sistema mínim per accedir a les dades crítiques com ara la disposició dels discos en els volums RAID i LVM; les metadades es poden reconstruir i els fitxers es poden tornar a accedir, de manera que el sistema es pugui tornar al seu estat normal.

en: <primary>virtualization</primary>
ca-ES: <primary>virtualització</primary>

en: Virtualization is one of the most major advances in the recent years of computing. The term covers various abstractions and techniques simulating virtual computers with a variable degree of independence on the actual hardware. One physical server can then host several systems working at the same time and in isolation. Applications are many, and often derive from this isolation: test environments with varying configurations for instance, or separation of hosted services across different virtual machines for security.
ca-ES: La virtualització és un dels avenços més importants en els últims anys de la informàtica. El terme cobreix diverses abstraccions i tècniques per simular ordinadors virtuals amb un grau variable d'independència respecte el maquinari real. Un servidor físic pot albergar diversos sistemes que treballen al mateix temps i de forma aïllada. Les aplicacions són moltes, i sovint deriven d'aquest aïllament: entorns de prova amb configuracions diferents, per exemple, o separació de serveis allotjats a través de diferents màquines virtuals per seguretat.

en: There are multiple virtualization solutions, each with its own pros and cons. This book will focus on Xen, LXC, and KVM, but other noteworthy implementations include the following:
ca-ES: Hi ha múltiples solucions de virtualització, cadascuna amb els seus propis avantatges i inconvenients. Aquest llibre se centrarà en Xen, LXC i KVM, però altres implementacions notables inclouen:

en: Bochs is another free virtual machine, but it only emulates the x86 architectures (i386 and amd64).
ca-ES: Bochs és una altra màquina virtual lliure, però només emula les arquitectures x86 (i386 i amd64).

en: <emphasis>HARDWARE</emphasis> Virtualization support
ca-ES: <emphasis>MAQUINARI</emphasis> Suport de virtualització

en: Some computers might not have hardware virtualization support; when they do, it should be enabled in the BIOS.
ca-ES: Alguns ordinadors podrien no tenir suport per virtualització al maquinari; quan el tenen, hauria d'estar habilitat a la BIOS.

en: To know if you have virtualization support enabled, you can check if the relevant flag is enabled with <command>grep</command>. If the following command for your processor returns some text, you already have virtualization support enabled:
ca-ES: Per saber si teniu habilitat el suport de virtualització, podeu comprovar si la marca rellevant està habilitada amb <command>grep</command>. Si la següent ordre per al vostre processador retorna algun text, ja teniu el suport de virtualització habilitat:

en: Xen <indexterm><primary>Xen</primary></indexterm> is a “paravirtualization” solution. It introduces a thin abstraction layer, called a “hypervisor”, between the hardware and the upper systems; this acts as a referee that controls access to hardware from the virtual machines. However, it only handles a few of the instructions, the rest is directly executed by the hardware on behalf of the systems. The main advantage is that performances are not degraded, and systems run close to native speed; the drawback is that the kernels of the operating systems one wishes to use on a Xen hypervisor need to be adapted to run on Xen.
ca-ES: Xen <indexterm><primary>Xen</primary></indexterm> és una solució de “paravirtualització”. Presenta una capa d'abstracció prima, anomenada “hipervisor”, entre el maquinari i els sistemes superiors; això actua com un àrbitre que controla l'accés al maquinari de les màquines virtuals. Tanmateix, només gestiona algunes de les instruccions, la resta és directament executada pel maquinari en nom del sistema. L'avantatge principal és que el rendiment no queda degradat, i els sistemes s'executen gairebé la velocitat nativa; l'inconvenient és que els nuclis dels sistemes operatius que es volen utilitzar en un hipervisor de Xen s'han d'adaptar per treballar amb Xen.

en: Let's spend some time on terms. The hypervisor is the lowest layer, which runs directly on the hardware, even below the kernel. This hypervisor can split the rest of the software across several <emphasis>domains</emphasis>, which can be seen as so many virtual machines. One of these domains (the first one that gets started) is known as <emphasis>dom0</emphasis>, and has a special role, since only this domain can control the hypervisor and the execution of other domains. These other domains are known as <emphasis>domU</emphasis>. In other words, and from a user point of view, the <emphasis>dom0</emphasis> matches the “host” of other virtualization systems, while a <emphasis>domU</emphasis> can be seen as a “guest”.
ca-ES: Passem una mica de temps amb els termes. L'hipervisor és la capa inferior, que funciona directament en el maquinari, fins i tot per sota del nucli. Aquest hipervisor pot dividir la resta del programari en diversos <emphasis>dominis</emphasis>, que es poden veure com a tantes màquines virtuals. Un d'aquests dominis (el primer que comença) és conegut com <emphasis>dom0</emphasis>, i té un paper especial, ja que només aquest domini pot controlar l'hipervisor i l'execució d'altres dominis. Aquests altres dominis es coneixen com <emphasis>domU</emphasis>. En altres paraules, i des del punt de vista de l'usuari, el <emphasis>dom0</emphasis> coincideix amb l'“amfitrió” d'altres sistemes de virtualització, mentre que un <emphasis>domU</emphasis> pot ser vist com un “convidat”.

en: <emphasis>CULTURE</emphasis> Xen and the various versions of Linux
ca-ES: <emphasis>CULTURA</emphasis> Xen i les diverses versions de Linux

en: Xen was initially developed as a set of patches that lived out of the official tree, and not integrated to the Linux kernel. At the same time, several upcoming virtualization systems (including KVM) required some generic virtualization-related functions to facilitate their integration, and the Linux kernel gained this set of functions (known as the <emphasis>paravirt_ops</emphasis> or <emphasis>pv_ops</emphasis> interface). Since the Xen patches were duplicating some of the functionality of this interface, they couldn't be accepted officially.
ca-ES: Xen es va desenvolupar inicialment com un conjunt de pedaços que existien fora de l'arbre oficial, i no integrats al nucli de Linux. Al mateix temps, diversos sistemes de virtualització que anaven apareixen (incloent-hi KVM) requerien algunes funcions genèriques relacionades amb la virtualització per facilitar-ne la integració, i el nucli de Linux va guanyar aquest conjunt de funcions (conegudes com a <emphasis>paravirt_ops</emphasis> o <emphasis>pv_ops</emphasis>). Com que els pedaços de Xen estaven duplicant algunes de les funcionalitats d'aquesta interfície, no es podien acceptar oficialment.

en: Xensource, the company behind Xen, therefore had to port Xen to this new framework, so that the Xen patches could be merged into the official Linux kernel. That meant a lot of code rewrite, and although Xensource soon had a working version based on the paravirt_ops interface, the patches were only progressively merged into the official kernel. The merge was completed in Linux 3.0. <ulink type="block" url="https://wiki.xenproject.org/wiki/XenParavirtOps" />
ca-ES: Xensource, l'empresa darrere de Xen, va haver de portar Xen a aquest nou marc, de manera que els pedaços de Xen es podrien fusionar amb el nucli oficial de Linux. Això va significar una gran quantitat de reescriptura de codi, i tot i que Xensource aviat va tenir una versió de treball basada en la interfície paravirt_ops, els pedaços només es van fusionar progressivament en el nucli oficial. La fusió es va completar a Linux 3.0. <ulink type="block" url="https://wiki.xenproject.org/wiki/XenParavirtOps" />

en: Since <emphasis role="distribution">Jessie</emphasis> is based on version 3.16 of the Linux kernel, the standard <emphasis role="pkg">linux-image-686-pae</emphasis> and <emphasis role="pkg">linux-image-amd64</emphasis> packages include the necessary code, and the distribution-specific patching that was required for <emphasis role="distribution">Squeeze</emphasis> and earlier versions of Debian is no more. <ulink type="block" url="https://wiki.xenproject.org/wiki/Xen_Kernel_Feature_Matrix" />
ca-ES: Atès que <emphasis role="distribution">Jessie</emphasis> es basa en la versió 3.16 del nucli de Linux, els paquets estàndard <emphasis role="pkg">linux-image-686-pae</emphasis> i <emphasis role="pkg">linux-image-amd64</emphasis> inclouen el codi necessari, i el pedaços específics per a la distribució que es requerien per a <emphasis role="distribution">Squeeze</emphasis> i versions anteriors de Debian ja no calen. <ulink type="block" url="https://wiki.xenproject.org/wiki/Xen_Kernel_Feature_Matrix" />

en: <emphasis>CULTURE</emphasis> Xen and non-Linux kernels
ca-ES: <emphasis>CULTURA</emphasis> Xen i nuclis no Linux

en: Xen requires modifications to all the operating systems one wants to run on it; not all kernels have the same level of maturity in this regard. Many are fully-functional, both as dom0 and domU: Linux 3.0 and later, NetBSD 4.0 and later, and OpenSolaris. Others only work as a domU. You can check the status of each operating system in the Xen wiki: <ulink type="block" url="https://wiki.xenproject.org/wiki/Dom0_Kernels_for_Xen" /> <ulink type="block" url="https://wiki.xenproject.org/wiki/DomU_Support_for_Xen" />
ca-ES: Xen requereix modificacions a tots els sistemes operatius que es volen executar; no tots els nuclis tenen el mateix nivell de maduresa en aquest sentit. Molts són totalment funcionals, tant com a dom0 i com a domU: Linux 3.0 i posteriors, NetBSD 4.0 i posteriors, i OpenSolaris. Altres només funcionen com a domU. Podeu comprovar l'estat de cada sistema operatiu a la wiki de Xen: <ulink type="block" url="https://wiki.xenproject.org/wiki/Dom0_Kernels_for_Xen" /> <ulink type="block" url="https://wiki.xenproject.org/wiki/DomU_Support_for_Xen" />

en: However, if Xen can rely on the hardware functions dedicated to virtualization (which are only present in more recent processors), even non-modified operating systems can run as domU (including Windows).
ca-ES: No obstant això, si Xen pot confiar en les funcions de maquinari dedicades a la virtualització (que només estan presents en processadors més recents), fins i tot els sistemes operatius no modificats poden funcionar com domU (incloent-hi Windows).

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Architectures compatible with Xen
ca-ES: <emphasis>NOTA</emphasis> Arquitectures compatibles amb Xen

en: Xen is currently only available for the i386, amd64, arm64 and armhf architectures.
ca-ES: Xen actualment només està disponible per a les arquitectures i386, amd64, arm64 i armhf.

en: Using Xen under Debian requires three components:
ca-ES: L'ús de Xen amb Debian requereix tres components:

en: The i386 architecture also requires a standard library with the appropriate patches taking advantage of Xen; this is in the <emphasis role="pkg">libc6-xen</emphasis> package.
ca-ES: L'arquitectura i386 també requereix una biblioteca estàndard amb els pedaços apropiats que aprofiten Xen; això es troba al paquet <emphasis role="pkg">libc6-xen</emphasis>.

en: Once these prerequisites are installed, the next step is to test the behavior of the dom0 by itself; this involves a reboot to the hypervisor and the Xen kernel. The system should boot in its standard fashion, with a few extra messages on the console during the early initialization steps.
ca-ES: Una vegada instal·lats aquests requisits previs, el següent pas és provar el comportament del dom0 per si mateix; això implica un reinici cap a l'hipervisor i el nucli Xen. El sistema hauria d'arrencar en la seva forma estàndard, amb alguns missatges addicionals a la consola durant els primers passos d'inicialització.

en: Now is the time to actually install useful systems on the domU systems, using the tools from <emphasis role="pkg">xen-tools</emphasis>. This package provides the <command>xen-create-image</command> command, which largely automates the task. The only mandatory parameter is <literal>--hostname</literal>, giving a name to the domU; other options are important, but they can be stored in the <filename>/etc/xen-tools/xen-tools.conf</filename> configuration file, and their absence from the command line doesn't trigger an error. It is therefore important to either check the contents of this file before creating images, or to use extra parameters in the <command>xen-create-image</command> invocation. Important parameters of note include the following:
ca-ES: Ara és el moment d'instal·lar sistemes útils en els sistemes domU, utilitzant les eines de <emphasis role="pkg">xen-tools</emphasis>. Aquest paquet proporciona l'ordre <command>xen-create-image</command>, que en gran part automatitza la tasca. L'únic paràmetre obligatori és <literal>--hostname</literal>, que dóna un nom a la domU; altres opcions són importants, però es poden desar al fitxer de configuració <filename>/etc/xen-tools/xen-tools.conf</filename>, i la seva absència a la línia d'ordres no activa cap error. Per tant, és important comprovar el contingut d'aquest fitxer abans de crear imatges, o utilitzar paràmetres addicionals en la invocació de <command>xen-create-image</command>. Els paràmetres importants a tenir en compte inclouen:

en: <literal>--memory</literal>, to specify the amount of RAM dedicated to the newly created system;
ca-ES: <literal>--memory</literal>, per especificar la quantitat de RAM dedicada al sistema acabat de crear;

en: <literal>--size</literal> and <literal>--swap</literal>, to define the size of the “virtual disks” available to the domU;
ca-ES: <literal>--size</literal> i <literal>--swap</literal>, per definir la mida dels "discos virtuals" disponibles per al domU;

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> Installing a non-Debian system in a domU
ca-ES: <emphasis>ANANT MÉS ENLLÀ</emphasis> Instal·lació d'un sistema diferent de Debian en un domU

en: In case of a non-Linux system, care should be taken to define the kernel the domU must use, using the <literal>--kernel</literal> option.
ca-ES: En el cas d'un sistema no Linux, s'ha de tenir cura de definir el nucli que el domU ha d'utilitzar, utilitzant l'opció <literal>--kernel</literal>.

en: <literal>--dhcp</literal> states that the domU's network configuration should be obtained by DHCP while <literal>--ip</literal> allows defining a static IP address.
ca-ES: <literal>--dhcp</literal> indica que la configuració de la xarxa de domU s'ha d'obtenir mitjançant DHCP, mentre que <literal>--ip</literal> permet definir una adreça IP estàtica.

en: Lastly, a storage method must be chosen for the images to be created (those that will be seen as hard disk drives from the domU). The simplest method, corresponding to the <literal>--dir</literal> option, is to create one file on the dom0 for each device the domU should be provided. For systems using LVM, the alternative is to use the <literal>--lvm</literal> option, followed by the name of a volume group; <command>xen-create-image</command> will then create a new logical volume inside that group, and this logical volume will be made available to the domU as a hard disk drive.
ca-ES: Finalment, s'ha de triar un mètode d'emmagatzematge per a les imatges que es crearan (aquelles que es veuran com a discos durs des de la domU). El mètode més simple, que correspon a l'opció <literal>--dir</literal>, és crear un fitxer al dom0 per a cada dispositiu que s'ha de proporcionar al domU. Per a sistemes que utilitzen LVM, l'alternativa és utilitzar l'opció <literal>--lvm</literal>, seguida pel nom d'un grup de volums; <command>xen-create-image</command> crearà un nou volum lògic dins d'aquest grup, i aquest volum lògic estarà disponible a la domU com a disc dur.

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Storage in the domU
ca-ES: <emphasis>NOTA</emphasis> Emmagatzematge al domU

en: Entire hard disks can also be exported to the domU, as well as partitions, RAID arrays or pre-existing LVM logical volumes. These operations are not automated by <command>xen-create-image</command>, however, so editing the Xen image's configuration file is in order after its initial creation with <command>xen-create-image</command>.
ca-ES: Discos durs sencers també es poden exportar al domU, així com particions, conjunts RAID o volums lògics LVM preexistents. Aquestes operacions no estan automatitzades per <command>xen-create-image</command>, de manera que l'edició del fitxer de configuració de la imatge Xen serà necessària després de la seva creació inicial amb <command>xen-create-image</command>.

en: Once these choices are made, we can create the image for our future Xen domU:
ca-ES: Una vegada que es prenen aquestes decisions, podem crear la imatge per al nostre futur domU de Xen:

en: We now have a virtual machine, but it is currently not running (and therefore only using space on the dom0's hard disk). Of course, we can create more images, possibly with different parameters.
ca-ES: Ara tenim una màquina virtual, però actualment no s'està executant (i, per tant, només utilitza espai al disc dur del dom0). Per descomptat, podem crear més imatges, possiblement amb paràmetres diferents.

en: Before turning these virtual machines on, we need to define how they'll be accessed. They can of course be considered as isolated machines, only accessed through their system console, but this rarely matches the usage pattern. Most of the time, a domU will be considered as a remote server, and accessed only through a network. However, it would be quite inconvenient to add a network card for each domU; which is why Xen allows creating virtual interfaces that each domain can see and use in a standard way. Note that these cards, even though they're virtual, will only be useful once connected to a network, even a virtual one. Xen has several network models for that:
ca-ES: Abans d'engegar aquestes màquines virtuals, hem de definir com s'accediran. Per descomptat, es poden considerar màquines aïllades, només accessibles a través de la seva consola de sistema, però això rarament coincideix amb el patró d'ús. La major part del temps, un domU es considerarà un servidor remot, i només s'accedirà a través d'una xarxa. No obstant això, seria bastant incòmode afegir una targeta de xarxa per a cada domU; per això Xen permet crear interfícies virtuals que cada domini pot veure i utilitzar de manera habitual. Tingueu en compte que aquestes targetes, encara que siguin virtuals, només seran útils una vegada connectades a una xarxa, fins i tot una de virtual. Xen té diversos models de xarxa per a això:

en: The simplest model is the <emphasis>bridge</emphasis> model; all the eth0 network cards (both in the dom0 and the domU systems) behave as if they were directly plugged into an Ethernet switch.
ca-ES: El model més simple és el model <emphasis>bridge</emphasis>; totes les targetes de xarxa eth0 (tant al dom0 com als sistemes domU) es comporten com si estiguessin connectades directament a un commutador Ethernet.

en: Then comes the <emphasis>routing</emphasis> model, where the dom0 behaves as a router that stands between the domU systems and the (physical) external network.
ca-ES: Després ve el model d'<emphasis>encaminament</emphasis>, on el dom0 es comporta com un encaminador que es troba entre els sistemes domU i la xarxa externa (física).

en: Finally, in the <emphasis>NAT</emphasis> model, the dom0 is again between the domU systems and the rest of the network, but the domU systems are not directly accessible from outside, and traffic goes through some network address translation on the dom0.
ca-ES: Finalment, en el model <emphasis>NAT</emphasis>, el dom0 es troba de nou entre els sistemes domU i la resta de la xarxa, però els sistemes domU no són directament accessibles des de l'exterior, i el trànsit passa a través d'una traducció d'adreces de xarxa a la dom0.

en: These three networking nodes involve a number of interfaces with unusual names, such as <filename>vif*</filename>, <filename>veth*</filename>, <filename>peth*</filename> and <filename>xenbr0</filename>. The Xen hypervisor arranges them in whichever layout has been defined, under the control of the user-space tools. Since the NAT and routing models are only adapted to particular cases, we will only address the bridging model.
ca-ES: Aquests tres nodes de xarxa impliquen una sèrie d'interfícies amb noms inusuals, com <filename>vif*</filename>, <filename>veth*</filename>, <filename>peth*</filename> i <filename>xenbr0</filename>. L'hipervisor Xen disposa en qualsevol disposició que s'hagi definit, sota el control de les eines d'espai d'usuari. Com que els models NAT i d'encaminament només estan adaptats a casos particulars, només ens ocuparem del model de pont («bridging»).

en: After rebooting to make sure the bridge is automatically created, we can now start the domU with the Xen control tools, in particular the <command>xl</command> command. This command allows different manipulations on the domains, including listing them and, starting/stopping them. You might need to increase the default memory by editing the variable memory from configuration file (in this case, <filename>/etc/xen/testxen.cfg</filename>). Here we have set it to 1024 (megabytes).
ca-ES: Després de reiniciar per assegurar-se que el pont es crea automàticament, ara podem iniciar el domU amb les eines de control Xen, en particular l'ordre <command>xl</command>. Aquesta ordre permet diferents manipulacions als dominis, incloent-hi llistar-los i iniciar/aturar-los. És possible incrementar la memòria per defecte editant la variable memòria del fitxer de configuració (en aquest cas, <filename>/etc/xen/testxen.cfg</filename>). Aquí l'hem establert a 1024 (megabytes).

en: <emphasis>TOOL</emphasis> Choice of toolstacks to manage Xen VM
ca-ES: <emphasis>EINA</emphasis> Tria de conjunts d'eines per gestionar Xen VM

en: <emphasis>CAUTION</emphasis> Only one domU per image!
ca-ES: <emphasis>COMPTE</emphasis> Només un domU per imatge!

en: While it is of course possible to have several domU systems running in parallel, they will all need to use their own image, since each domU is made to believe it runs on its own hardware (apart from the small slice of the kernel that talks to the hypervisor). In particular, it isn't possible for two domU systems running simultaneously to share storage space. If the domU systems are not run at the same time, it is, however, quite possible to reuse a single swap partition, or the partition hosting the <filename>/home</filename> filesystem.
ca-ES: Tot i que és possible tenir diversos sistemes domU funcionant en paral·lel, tots ells hauran d'utilitzar la seva pròpia imatge, ja que cada domU creu que funciona en el seu propi maquinari (tret de la petita part del nucli que parla amb l'hipervisor). En particular, no és possible que dos sistemes domU que s'executen simultàniament comparteixin espai d'emmagatzematge. Si els sistemes domU no s'executen al mateix temps, és molt possible reutilitzar una única partició d'intercanvi, o la partició que alberga el sistema de fitxers <filename>/home</filename>.

en: Note that the <filename>testxen</filename> domU uses real memory taken from the RAM that would otherwise be available to the dom0, not simulated memory. Care should therefore be taken, when building a server meant to host Xen instances, to provision the physical RAM accordingly.
ca-ES: Tingueu en compte que el domU <filename>testxen</filename> utilitza memòria real, no simulada, presa de la RAM que d'altra manera estaria disponible per a la memòria dom0. Per tant, s'hauria de tenir cura quan es munti un servidor destinat a albergar instàncies Xen de proveir la RAM física en conseqüència.

en: Voilà! Our virtual machine is starting up. We can access it in one of two modes. The usual way is to connect to it “remotely” through the network, as we would connect to a real machine; this will usually require setting up either a DHCP server or some DNS configuration. The other way, which may be the only way if the network configuration was incorrect, is to use the <filename>hvc0</filename> console, with the <command>xl console</command> command:
ca-ES: Voilà! La nostra màquina virtual està iniciant-se. Podem accedir-hi de dues maneres. La forma habitual és connectar-s'hi “remotament” a través de la xarxa, ja que ens connectaríem a una màquina real; això sol requerir la creació d'un servidor DHCP o alguna configuració DNS. L'altra manera, que pot ser l'única via si la configuració de xarxa és incorrecta, és utilitzar la consola <filename>hvc0</filename>, amb l'ordre <command>xl console</command>:

en: One can then open a session, just like one would do if sitting at the virtual machine's keyboard. Detaching from this console is achieved through the <keycombo action="simul"><keycap>Control</keycap> <keycap>]</keycap></keycombo> key combination.
ca-ES: Llavors es pot obrir una sessió, com si s'estigués assegut al teclat de la màquina virtual. Desconnectar-te d'aquesta consola s'aconsegueix a través de la combinació de tecles <keycombo action="simul"><keycap>Control</keycap><keycap>]</keycap></keycombo>.

en: <emphasis>TIP</emphasis> Getting the console straight away
ca-ES: <emphasis>SUGGERIMENT</emphasis> Accedir a la consola immediatament

en: Sometimes one wishes to start a domU system and get to its console straight away; this is why the <command>xl create</command> command takes a <literal>-c</literal> switch. Starting a domU with this switch will display all the messages as the system boots.
ca-ES: A vegades es vol iniciar un sistema domU i entrar a la seva consola immediatament; per això l'ordre <command>xl create</command> té una opció <literal>-c</literal>. Si inicieu un domU amb aquesta opció es mostraran tots els missatges de l'engegada del sistema.

en: Once the domU is up, it can be used just like any other server (since it is a GNU/Linux system after all). However, its virtual machine status allows some extra features. For instance, a domU can be temporarily paused then resumed, with the <command>xl pause</command> and <command>xl unpause</command> commands. Note that even though a paused domU does not use any processor power, its allocated memory is still in use. It may be interesting to consider the <command>xl save</command> and <command>xl restore</command> commands: saving a domU frees the resources that were previously used by this domU, including RAM. When restored (or unpaused, for that matter), a domU doesn't even notice anything beyond the passage of time. If a domU was running when the dom0 is shut down, the packaged scripts automatically save the domU, and restore it on the next boot. This will of course involve the standard inconvenience incurred when hibernating a laptop computer, for instance; in particular, if the domU is suspended for too long, network connections may expire. Note also that Xen is so far incompatible with a large part of ACPI power management, which precludes suspending the host (dom0) system.
ca-ES: Una vegada que el domU està engegat, es pot utilitzar com qualsevol altre servidor (ja que després de tot és un sistema GNU/Linux). Tanmateix, el seu estat de la màquina virtual permet algunes característiques addicionals. Per exemple, un domU pot ser pausat temporalment i després es pot reprendre amb les ordres <command>xl pause</command> i <command>xl unpause</command>. Tingueu en compte que, tot i que un domU en pausa no utilitza cap cicle de processador, la seva memòria assignada encara està en ús. Pot ser interessant considerar les ordres <command>xl save</command> i <command>xl restore</command>: desar («save») un domU allibera els recursos que anteriorment eren usats per aquest domU, incloent-hi la RAM. Quan es restaura (o es reprèn, que ve a ser el mateix en aquest cas), un domU no se n''adona de res més enllà temps que pugui haver passat. Si un domU s'estava executant quan el dom0 s'atura, els scripts inclosos automàticament desaran el domU, i el reprendran a la següent arrencada. Això implicarà, per descomptat, les molèsties habituals en la hibernació d'un ordinador portàtil, per exemple; en particular, si el domU està suspès durant massa temps, les connexions de xarxa poden expirar. Cal tenir en compte que Xen és fins ara incompatible amb una gran part de la gestió d'energia ACPI, que exclou la possibilitat de suspensió del sistema amfitrió (dom0).

en: Halting or rebooting a domU can be done either from within the domU (with the <command>shutdown</command> command) or from the dom0, with <command>xl shutdown</command> or <command>xl reboot</command>.
ca-ES: L'aturada o el reinici d'un domU es pot fer des del domU (amb l'ordre <command>shutdown</command>) o des del dom0 amb <command>xl shutdown</command> o <command>xl reboot</command>).

en: Most of the <command>xl</command> subcommands expect one or more arguments, often a domU name. These arguments are well described in the <citerefentry><refentrytitle>xl</refentrytitle> <manvolnum>1</manvolnum></citerefentry> manual page.
ca-ES: La majoria de les subordres <command>xl</command> esperen un o més arguments, sovint un nom de domU. Aquests arguments estan ben descrits en la pàgina del manual <citerefentry><refentrytitle>xl</refentrytitle> <manvolnum>1</manvolnum></citerefentry>.

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> Advanced Xen
ca-ES: <emphasis>ANANT MÉS ENLLÀ</emphasis> Xen avançat

en: Xen has many more features than we can describe in these few paragraphs. In particular, the system is very dynamic, and many parameters for one domain (such as the amount of allocated memory, the visible hard drives, the behavior of the task scheduler, and so on) can be adjusted even when that domain is running. A domU can even be migrated across servers without being shut down, and without losing its network connections! For all these advanced aspects, the primary source of information is the official Xen documentation. <ulink type="block" url="https://xenproject.org/help/documentation/" />
ca-ES: Xen té moltes més característiques de les que podem descriure en aquests pocs paràgrafs. En particular, el sistema és molt dinàmic, i molts paràmetres per a un domini (com la quantitat de memòria assignada, els discs durs visibles, el comportament del planificador de tasques, etc.) es poden ajustar fins i tot quan aquest domini s'està executant. Un domU fins i tot es pot migrar a través de servidors sense aturar-se i sense perdre les seves connexions de xarxa! Per a tots aquests aspectes avançats, la principal font d'informació és la documentació oficial de Xen. <ulink type="block" url="https://xenproject.org/help/documentation/" />

en: Even though it is used to build “virtual machines”, LXC is not, strictly speaking, a virtualization system, but a system to isolate groups of processes from each other even though they all run on the same host. It takes advantage of a set of recent evolutions in the Linux kernel, collectively known as <emphasis>control groups</emphasis>, by which different sets of processes called “groups” have different views of certain aspects of the overall system. Most notable among these aspects are the process identifiers, the network configuration, and the mount points. Such a group of isolated processes will not have any access to the other processes in the system, and its accesses to the filesystem can be restricted to a specific subset. It can also have its own network interface and routing table, and it may be configured to only see a subset of the available devices present on the system.
ca-ES: Tot i que s'utilitza per construir "màquines virtuals", LXC no és, estrictament parlant, un sistema de virtualització, sinó un sistema per aïllar grups de processos entre ells, tot i que tots funcionen en el mateix hoste. Aprofita un conjunt de canvis recents en el nucli de Linux, coneguts col·lectivament com a «<emphasis>control groups</emphasis>» o “grups de control”, mitjançant els quals diferents conjunts de processos anomenats “grups” tenen diferents visions sobre certs aspectes del sistema global. Entre aquests aspectes destaquen els identificadors de procés, la configuració de la xarxa i els punts de muntatge. Aquest grup de processos aïllats no tindrà accés als altres processos del sistema, i els accessos al sistema de fitxers es poden restringir a un subconjunt específic. També pot tenir la seva pròpia interfície de xarxa i taula d'encaminament, i es pot configurar per veure només un subconjunt dels dispositius disponibles presents al sistema.

en: These features can be combined to isolate a whole process family starting from the <command>init</command> process, and the resulting set looks very much like a virtual machine. The official name for such a setup is a “container” (hence the LXC moniker: <emphasis>LinuX Containers</emphasis>), but a rather important difference with “real” virtual machines such as provided by Xen or KVM is that there is no second kernel; the container uses the very same kernel as the host system. This has both pros and cons: advantages include excellent performance due to the total lack of overhead, and the fact that the kernel has a global vision of all the processes running on the system, so the scheduling can be more efficient than it would be if two independent kernels were to schedule different task sets. Chief among the inconveniences is the impossibility to run a different kernel in a container (whether a different Linux version or a different operating system altogether).
ca-ES: Aquestes característiques es poden combinar per aïllar tota una família de processos a partir del procés <command>init</command>, i el conjunt resultant s'assembla molt a una màquina virtual. El nom oficial d'aquesta configuració és “contenidor” (d'aquí el sobrenom d'LXC: <emphasis>LinuX Containers</emphasis>), però una diferència bastant important amb les màquines virtuals "reals" com les proporcionades per Xen o KVM és que no hi ha cap segon nucli; el contenidor utilitza el mateix nucli que el sistema host. Això té tant avantatges com incovenients: els avantatges inclouen un rendiment excel·lent a causa de la manca total de sobrecàrrega, i el fet que el nucli té una visió global de tots els processos que s'executen al sistema, de manera que la planificació pot ser més eficient del que seria si dos nuclis independents programessin diferents conjunts de tasques. El principal dels inconvenients és la impossibilitat d'executar un nucli diferent en un contenidor (ja sigui una versió de Linux diferent o un sistema operatiu diferent).

en: <emphasis>NOTE</emphasis> LXC isolation limits
ca-ES: <emphasis>NOTA</emphasis> Límits en l'aïllament d'LXC

en: LXC containers do not provide the level of isolation achieved by heavier emulators or virtualizers. In particular:
ca-ES: Els contenidors LXC no proporcionen el nivell d'aïllament aconseguit per emuladors més pesants o virtualitzadors. En particular:

en: since the kernel is shared among the host system and the containers, processes constrained to containers can still access the kernel messages, which can lead to information leaks if messages are emitted by a container;
ca-ES: com que el nucli es comparteix entre el sistema hoste i els contenidors, els processos restringits als contenidors encara poden accedir als missatges del nucli, que por dur a filtracions d'informació si els missatges són emesos per un contenidor;

en: for similar reasons, if a container is compromised and a kernel vulnerability is exploited, the other containers may be affected too;
ca-ES: per raons similars, si es compromet un contenidor i s'explota una vulnerabilitat del nucli, els altres contenidors també es poden veure afectats;

en: on the filesystem, the kernel checks permissions according to the numerical identifiers for users and groups; these identifiers may designate different users and groups depending on the container, which should be kept in mind if writable parts of the filesystem are shared among containers.
ca-ES: en el sistema de fitxers, el nucli comprova els permisos d'acord amb els identificadors numèrics per a usuaris i grups; aquests identificadors poden designar diferents usuaris i grups depenent del contenidor, que s'ha de tenir en compte si les zones modificables del sistema de fitxers es comparteixen entre els contenidors.

en: Since we are dealing with isolation and not plain virtualization, setting up LXC containers is more complex than just running debian-installer on a virtual machine. We will describe a few prerequisites, then go on to the network configuration; we will then be able to actually create the system to be run in the container.
ca-ES: Atès que estem tractant amb l'aïllament i no amb simple virtualització, la creació de contenidors LXC és més complexa que simplement executar el “debian-installer” en una màquina virtual. Descriurem alguns requisits previs i després passarem a la configuració de la xarxa; llavors podrem crear realment el sistema a executar al contenidor.

en: Preliminary Steps
ca-ES: Passos preliminars

en: The <emphasis role="pkg">lxc</emphasis> package contains the tools required to run LXC, and must therefore be installed.
ca-ES: El paquet <emphasis role="pkg">lxc</emphasis> conté les eines necessàries per executar LXC, i per tant s'ha d'instal·lar.

en: LXC also requires the <emphasis>control groups</emphasis> configuration system, which is a virtual filesystem to be mounted on <filename>/sys/fs/cgroup</filename>. Since Debian 8 switched to systemd, which also relies on control groups, this is now done automatically at boot time without further configuration.
ca-ES: LXC també requereix el sistema de configuració de <emphasis>control groups</emphasis>, que és un sistema de fitxers virtual que s'ha de muntar a <filename>/sys/fs/cgroup</filename>. Des que Debian 8 va canviar a systemd, que també es basa en grups de control, això es fa automàticament en temps d'arrencada sense més configuració.

en: Network Configuration
ca-ES: Configuració de xarxa

en: The goal of installing LXC is to set up virtual machines; while we could, of course, keep them isolated from the network, and only communicate with them via the filesystem, most use cases involve giving at least minimal network access to the containers. In the typical case, each container will get a virtual network interface, connected to the real network through a bridge. This virtual interface can be plugged either directly onto the host's physical network interface (in which case the container is directly on the network), or onto another virtual interface defined on the host (and the host can then filter or route traffic). In both cases, the <emphasis role="pkg">bridge-utils</emphasis> package will be required.
ca-ES: L'objectiu d'instal·lar LXC és crear màquines virtuals; encara que podríem, per descomptat, mantenir-les aïllades de la xarxa, i comunicar-nos amb elles només a través del sistema de fitxers, la majoria dels casos d'ús impliquen donar almenys accés mínim a la xarxa als contenidors. En el cas típic, cada contenidor obtindrà una interfície de xarxa virtual, connectada a la xarxa real a través d'un pont («bridge»). Aquesta interfície virtual es pot connectar directament a la interfície de xarxa física de l'amfitrió (en aquest cas el contenidor està directament a la xarxa), o a una altra interfície virtual definida a l'amfitrió (i llavors l'amfitrió pot filtrar o encaminar el trànsit). En tots dos casos, es requerirà el paquet <emphasis role="pkg">bridge-utils</emphasis>.

en: They should be disabled and replaced with the following:
ca-ES: Han de ser desactivades i substituïdes per les següents:

en: The effect of this configuration will be similar to what would be obtained if the containers were machines plugged into the same physical network as the host. The “bridge” configuration manages the transit of Ethernet frames between all the bridged interfaces, which includes the physical <literal>eth0</literal> as well as the interfaces defined for the containers.
ca-ES: L'efecte d'aquesta configuració serà similar al que s'obtindrà si els contenidors fossin màquines connectades a la mateixa xarxa física que l'amfitrió. La configuració de “pont” gestiona el trànsit de les trames Ethernet entre totes les interfícies pont, que inclou la física <literal>eth0</literal>, així com les interfícies definides per als contenidors.

en: In cases where this configuration cannot be used (for instance, if no public IP addresses can be assigned to the containers), a virtual <emphasis>tap</emphasis> interface will be created and connected to the bridge. The equivalent network topology then becomes that of a host with a second network card plugged into a separate switch, with the containers also plugged into that switch. The host must then act as a gateway for the containers if they are meant to communicate with the outside world.
ca-ES: En els casos en què aquesta configuració no es pot utilitzar (per exemple, si no es pot assignar cap adreça IP pública als contenidors), es crearà una interfície virtual <emphasis>tap</emphasis> i es connectarà al pont. La topologia de xarxa equivalent es converteix en la d'un amfitrió amb una segona targeta de xarxa connectada en un commutador separat, amb els contenidors també connectats en aquest commutador. L'amfitrió ha d'actuar com a porta d'entrada per als contenidors si estan destinats a comunicar-se amb el món exterior.

en: In addition to <emphasis role="pkg">bridge-utils</emphasis>, this “rich” configuration requires the <emphasis role="pkg">vde2</emphasis> package; the <filename>/etc/network/interfaces</filename> file then becomes:
ca-ES: A més de <emphasis role="pkg">bridge-utils</emphasis>, aquesta configuració "rica" requereix el paquet <emphasis role="pkg">vde2</emphasis>; el fitxer <filename>/etc/network/interfaces</filename> llavors esdevé:

en: The network can then be set up either statically in the containers, or dynamically with DHCP server running on the host. Such a DHCP server will need to be configured to answer queries on the <literal>br0</literal> interface.
ca-ES: La xarxa es pot configurar estàticament als contenidors, o dinàmicament amb un servidor DHCP executant-se a l'amfitrió. Aquest servidor DHCP haurà de ser configurat per respondre les consultes a la interfície <literal>br0</literal>.

en: Setting Up the System
ca-ES: Configuració del sistema

en: Note that the filesystem is initially created in <filename>/var/cache/lxc</filename>, then moved to its destination directory. This allows creating identical containers much more quickly, since only copying is then required.
ca-ES: Tingueu en compte que el sistema de fitxers es crea inicialment a <filename>/var/cache/lxc</filename>, i després es mou al seu directori de destinació. Això permet crear contenidors idèntics molt més ràpidament, ja que només cal copiar.

en: Note that the Debian template creation script accepts an <option>--arch</option> option to specify the architecture of the system to be installed and a <option>--release</option> option if you want to install something else than the current stable release of Debian. You can also set the <literal>MIRROR</literal> environment variable to point to a local Debian mirror.
ca-ES: Tingueu en compte que l'script de creació de plantilles de Debian accepta una opció <option>--arch</option> per especificar l'arquitectura del sistema a instal·lar i una opció <option>--release</option> si voleu instal·lar alguna cosa diferent de l'actual versió estable de Debian. També podeu establir la variable d'entorn <literal>MIRROR</literal> per apuntar a un mirall local de Debian.

en: Another useful entry in that file is the setting of the hostname:
ca-ES: Una altra entrada útil en aquest fitxer és la configuració del nom de l'amfitrió:

en: Starting the Container
ca-ES: Inici del contenidor

en: We are now in the container; our access to the processes is restricted to only those started from the container itself, and our access to the filesystem is similarly restricted to the dedicated subset of the full filesystem (<filename>/var/lib/lxc/testlxc/rootfs</filename>). We can exit the console with <keycombo action="simul"><keycap>Control</keycap> <keycap>a</keycap></keycombo> <keycombo><keycap>q</keycap></keycombo>.
ca-ES: Ara estem dins del contenidor; el nostre accés als processos està restringit només als iniciats des del mateix contenidor, i el nostre accés al sistema de fitxers està igualment restringit al subconjunt dedicat del sistema de fitxers complet (<filename>/var/lib/lxc/testlxc/rootfs</filename>). Podem sortir de la consola amb <keycombo action="simul"><keycap>Control</keycap><keycap>a</keycap></keycombo> <keycombo><keycap>q</keycap></keycombo>.

en: The <emphasis role="pkg">lxc</emphasis> package contains an initialization script that can automatically start one or several containers when the host boots (it relies on <command>lxc-autostart</command> which starts containers whose <literal>lxc.start.auto</literal> option is set to 1). Finer-grained control of the startup order is possible with <literal>lxc.start.order</literal> and <literal>lxc.group</literal>: by default, the initialization script first starts containers which are part of the <literal>onboot</literal> group and then the containers which are not part of any group. In both cases, the order within a group is defined by the <literal>lxc.start.order</literal> option.
ca-ES: El paquet <emphasis role="pkg">lxc</emphasis> conté un script d'inicialització que pot iniciar automàticament un o diversos contenidors quan l'amfitrió s'inicia (es basa en <command>lxc-autostart</command> que inicia contenidors que tenen l'opció <literal>lxc.start.auto</literal> establerta a 1). Un control més refinat de l'ordre d'inici és possible amb <literal>lxc.start.order</literal> i <literal>lxc.group</literal>: per defecte, l'script d'iniciació engega primer els contenidors que formen part del grup <literal>onboot</literal> i després els contenidors que no formen part de cap grup. En ambdós casos, l'ordre dins d'un grup es defineix per l'opció <literal>lxc.start.order</literal>.

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> Mass virtualization
ca-ES: <emphasis>ANANT MÉS ENLLÀ</emphasis> Virtualització massiva

en: Since LXC is a very lightweight isolation system, it can be particularly adapted to massive hosting of virtual servers. The network configuration will probably be a bit more advanced than what we described above, but the “rich” configuration using <literal>tap</literal> and <literal>veth</literal> interfaces should be enough in many cases.
ca-ES: Com que LXC és un sistema d'aïllament molt lleuger, es pot adaptar particularment a l'allotjament massiu de servidors virtuals. La configuració de la xarxa probablement serà una mica més avançada que el que hem descrit anteriorment, però una configuració “enriquida” utilitzant les interfícies <literal>tap</literal> i <literal>veth</literal> haurien de ser suficients en molts casos.

en: It may also make sense to share part of the filesystem, such as the <filename>/usr</filename> and <filename>/lib</filename> subtrees, so as to avoid duplicating the software that may need to be common to several containers. This will usually be achieved with <literal>lxc.mount.entry</literal> entries in the containers configuration file. An interesting side-effect is that the processes will then use less physical memory, since the kernel is able to detect that the programs are shared. The marginal cost of one extra container can then be reduced to the disk space dedicated to its specific data, and a few extra processes that the kernel must schedule and manage.
ca-ES: També pot tenir sentit compartir part del sistema de fitxers, com els subarbres <filename>/usr</filename> i <filename>/lib</filename>, per evitar la duplicació del programari que pot haver de ser comú a diversos contenidors. Això s'aconseguirà normalment amb entrades <literal>lxc.mount.entry</literal> al fitxer de configuració dels contenidors. Un efecte secundari interessant és que els processos utilitzaran menys memòria física, ja que el nucli és capaç de detectar que els programes són compartits. El cost marginal d'un contenidor addicional es pot reduir a l'espai de disc dedicat a les seves dades específiques, i alguns processos addicionals que el nucli ha de planificar i gestionar.

en: We haven't described all the available options, of course; more comprehensive information can be obtained from the <citerefentry> <refentrytitle>lxc</refentrytitle> <manvolnum>7</manvolnum> </citerefentry> and <citerefentry> <refentrytitle>lxc.container.conf</refentrytitle> <manvolnum>5</manvolnum></citerefentry> manual pages and the ones they reference.
ca-ES: No hem descrit totes les opcions disponibles, per descomptat; es pot obtenir informació més completa a les planes del manual <citerefentry> <refentrytitle>lxc</refentrytitle> <manvolnum>7</manvolnum> </citerefentry> i <citerefentry> <refentrytitle>lxc.container.conf</refentrytitle> <manvolnum>5</manvolnum></citerefentry> i a les que aquestes fan referència.

en: Virtualization with KVM
ca-ES: Virtualització amb KVM

en: KVM, which stands for <emphasis>Kernel-based Virtual Machine</emphasis>, is first and foremost a kernel module providing most of the infrastructure that can be used by a virtualizer, but it is not a virtualizer by itself. Actual control for the virtualization is handled by a QEMU-based application. Don't worry if this section mentions <command>qemu-*</command> commands: it is still about KVM.
ca-ES: KVM, que significa «<emphasis>Kernel-based Virtual Machine</emphasis>» o “màquina virtual basada en el nucli”, és abans de res un mòdul de nucli que proporciona la major part de la infraestructura que pot ser utilitzada per un virtualitzador, però no és un virtualitzador per si mateix. El control real de la virtualització es gestiona mitjançant una aplicació basada en QEMU. No us preocupeu si aquesta secció esmenta ordres <command>qemu-*</command>: encara estem parlant de KVM.

en: Unlike other virtualization systems, KVM was merged into the Linux kernel right from the start. Its developers chose to take advantage of the processor instruction sets dedicated to virtualization (Intel-VT and AMD-V), which keeps KVM lightweight, elegant and not resource-hungry. The counterpart, of course, is that KVM doesn't work on any computer but only on those with appropriate processors. For x86-based computers, you can verify that you have such a processor by looking for “vmx” or “svm” in the CPU flags listed in <filename>/proc/cpuinfo</filename>.
ca-ES: A diferència d'altres sistemes de virtualització, el KVM es va fusionar amb el nucli de Linux des del principi. Els seus desenvolupadors van optar per aprofitar els conjunts d'instruccions del processador dedicats a la virtualització (Intel-VT i AMD-V), fet que manté el KVM lleuger, elegant i poc demandant de recursos. La contrapartida, per descomptat, és que el KVM no funciona en cap ordinador, sinó només en aquells amb processadors adequats. Per als ordinadors basats en x86 es pot verificar que teniu un processador així buscant “vmx” o “svm” en les marques de la CPU llistades a <filename>/proc/cpuinfo</filename>.

en: With Red Hat actively supporting its development, KVM has more or less become the reference for Linux virtualization.
ca-ES: Amb Red Hat recolzant activament el seu desenvolupament, KVM s'ha convertit més o menys en la referència per a la virtualització amb Linux.

en: We first install the required packages, with <command>apt-get install libvirt-clients libvirt-daemon-system qemu-kvm virtinst virt-manager virt-viewer</command>. <emphasis role="pkg">libvirt-daemon-system</emphasis> provides the <command>libvirtd</command> daemon, which allows (potentially remote) management of the virtual machines running of the host, and starts the required VMs when the host boots. <emphasis role="pkg">libvirt-clients</emphasis> provides the <command>virsh</command> command-line tool, which allows controlling the <command>libvirtd</command>-managed machines.
ca-ES: Primer instal·lem els paquets necessaris, amb <command>apt-get install libvirt-clients libvirt-daemon-system qemu-kvm virtinst virt-manager virt-viewer</command>. <emphasis role="pkg">libvirt-daemon-system</emphasis> proporciona el dimoni <command>libvirtd</command>, que permet (potencialment de manera remota) la gestió de les màquines virtuals que s'executen al servidor, i inicia les màquines virtuals requerides quan el servidor s'inicia. <emphasis role="pkg">libvirt-clients</emphasis> proporciona l'eina de línia d'ordres <command>virsh</command>, que permet controlar les màquines gestionades amb <command>libvirtd</command>.

en: The <emphasis role="pkg">virtinst</emphasis> package provides <command>virt-install</command>, which allows creating virtual machines from the command line. Finally, <emphasis role="pkg">virt-viewer</emphasis> allows accessing a VM's graphical console.
ca-ES: El paquet <emphasis role="pkg">virtinst</emphasis> proporciona <command>virt-install</command>, que permet crear màquines virtuals des de la línia d'ordes. Finalment, <emphasis role="pkg">virt-viewer</emphasis> permet accedir a la consola gràfica d'una màquina virtual.

en: Just as in Xen and LXC, the most frequent network configuration involves a bridge grouping the network interfaces of the virtual machines (see <xref linkend="sect.lxc.network" />).
ca-ES: Igual que amb Xen i LXC, la configuració de xarxa més freqüent implica un pont que agrupa les interfícies de xarxa de les màquines virtuals (vegeu <xref linkend="sect.lxc.network" />).

en: Alternatively, and in the default configuration provided by KVM, the virtual machine is assigned a private address (in the 192.168.122.0/24 range), and NAT is set up so that the VM can access the outside network.
ca-ES: Alternativament, i en la configuració per defecte proporcionada pel KVM, la màquina virtual té una adreça privada (en el rang 192.168.122.0/24), i el NAT està configurat perquè la màquina virtual pugui accedir a la xarxa exterior.

en: The rest of this section assumes that the host has an <literal>eth0</literal> physical interface and a <literal>br0</literal> bridge, and that the former is connected to the latter.
ca-ES: La resta d'aquesta secció assumeix que l'amfitrió té una interfície física <literal>eth0</literal> i un pont <literal>br0</literal>, i que el primer està connectat en aquest últim.

en: Installation with <command>virt-install</command>
ca-ES: Instal·lació amb <command>virt-install</command>

en: Creating a virtual machine is very similar to installing a normal system, except that the virtual machine's characteristics are described in a seemingly endless command line.
ca-ES: La creació d'una màquina virtual és molt similar a la instal·lació d'un sistema normal, excepte que les característiques de la màquina virtual es descriuen en una línia de comandament aparentment interminable.

en: Practically speaking, this means we will use the Debian installer, by booting the virtual machine on a virtual DVD-ROM drive that maps to a Debian DVD image stored on the host system. The VM will export its graphical console over the VNC protocol (see <xref linkend="sect.remote-desktops" /> for details), which will allow us to control the installation process.
ca-ES: A la pràctica, això significa que utilitzarem l'instal·lador de Debian, arrencant la màquina virtual en una unitat de DVD-ROM virtual que s'associa amb una imatge de DVD de Debian emmagatzemada en el sistema local. La màquina virtual exportarà la seva consola gràfica sobre el protocol VNC (vegeu <xref linkend="sect.remote-desktops" /> per detalls), que ens permetrà controlar el procés d'instal·lació.

en: <emphasis>TIP</emphasis> Add your user to the libvirt group
ca-ES: <emphasis>SUGGERIMENT</emphasis> Afegiu el vostre usuari al grup libvirt

en: All samples in this section assume that you are running commands as root. Effectively, if you want to control a local libvirt daemon, you need either to be root or to be a member of the <literal>libvirt</literal> group (which is not the case by default). Thus if you want to avoid using root rights too often, you can add yourself to the <literal>libvirt</literal> group and run the various commands under your user identity.
ca-ES: Totes les mostres d'aquesta secció suposen que esteu executant ordres com a root. De manera efectiva, si voleu controlar un dimoni local de libvirt, heu de ser superusuari o membre del grup <literal>libvirt</literal> (que per defecte no és el cas). Per tant, si voleu evitar utilitzar els drets de superusuari massa sovint, podeu afegir-vos al grup <literal>libvirt</literal> i executar les diverses ordres sota la vostra identitat d'usuari.

en: Let us now start the installation process for the virtual machine, and have a closer look at <command>virt-install</command>'s most important options. This command registers the virtual machine and its parameters in libvirtd, then starts it so that its installation can proceed.
ca-ES: Comencem ja el procés d'instal·lació de la màquina virtual i mirem més de prop les opcions més importants de <command>virt-install</command>. Aquesta ordre registra la màquina virtual i els seus paràmetres a libvirtd, i després l'engega perquè la instal·lació pugui continuar.

en: The <literal>--connect</literal> option specifies the “hypervisor” to use. Its form is that of an URL containing a virtualization system (<literal>xen://</literal>, <literal>qemu://</literal>, <literal>lxc://</literal>, <literal>openvz://</literal>, <literal>vbox://</literal>, and so on) and the machine that should host the VM (this can be left empty in the case of the local host). In addition to that, and in the QEMU/KVM case, each user can manage virtual machines working with restricted permissions, and the URL path allows differentiating “system” machines (<literal>/system</literal>) from others (<literal>/session</literal>).
ca-ES: L'opció <literal>--connect</literal> especifica l'“hipervisor” a utilitzar. La seva forma és la d'un URL que conté un sistema de virtualització (<literal>xen://</literal>,<literal>qemu://</literal>,<literal>lxc://</literal>,<literal>openvz://</literal>,<literal>vbox://</literal>, etc.) i la màquina que hauria d'acollir la màquina virtual (això es pot deixar buit en el cas de l'amfitrió local). A més d'això, i en el cas QEMU/KVM, cada usuari pot gestionar màquines virtuals que treballen amb permisos restringits, i el camí d'URL permet diferenciar les màquines del “sistema” (<literal>/system</literal>) de les altres (<literal>/session</literal>).

en: Since KVM is managed the same way as QEMU, the <literal>--virt-type kvm</literal> allows specifying the use of KVM even though the URL looks like QEMU.
ca-ES: Com que el KVM es gestiona de la mateixa manera que el QEMU, el <literal>--virt-type kvm</literal> permet especificar l'ús del KVM tot i que l'URL sembla QEMU.

en: The <literal>--name</literal> option defines a (unique) name for the virtual machine.
ca-ES: L'opció <literal>--name</literal> defineix un nom (únic) per a la màquina virtual.

en: The <literal>--memory</literal> option allows specifying the amount of RAM (in MB) to allocate for the virtual machine.
ca-ES: L'opció <literal>--memory</literal> permet especificar la quantitat de RAM (en MB) per assignar a la màquina virtual.

en: The <literal>--disk</literal> specifies the location of the image file that is to represent our virtual machine's hard disk; that file is created, unless present, with a size (in GB) specified by the <literal>size</literal> parameter. The <literal>format</literal> parameter allows choosing among several ways of storing the image file. The default format (<literal>qcow2</literal>) allows starting with a small file that only grows when the virtual machine starts actually using space.
ca-ES: El <literal>--disk</literal> especifica la ubicació del fitxer d'imatge que representa el disc dur de la nostra màquina virtual; aquest fitxer es crea, llevat que ja estigui present, amb una mida (en GB) especificada pel paràmetre <literal>size</literal>. El <literal>format</literal> permet triar entre diverses maneres d'emmagatzemar el fitxer d'imatge. El format per defecte (<literal>qcow2</literal>) permet començar amb un petit fitxer que només creix quan la màquina virtual comença realment a utilitzar espai.

en: The <literal>--cdrom</literal> option is used to indicate where to find the optical disk to use for installation. The path can be either a local path for an ISO file, an URL where the file can be obtained, or the device file of a physical CD-ROM drive (i.e. <literal>/dev/cdrom</literal>).
ca-ES: L'opció <literal>--cdrom</literal> s'utilitza per indicar on trobar el disc òptic a utilitzar per a la instal·lació. La ruta pot ser un camí local d'un fitxer ISO, un URL d'on es pot obtenir el fitxer, o el fitxer de dispositiu d'una unitat de CD-ROM física (és a dir, <literal>/dev/cdrom</literal>).

en: The <literal>--network</literal> specifies how the virtual network card integrates in the host's network configuration. The default behavior (which we explicitly forced in our example) is to integrate it into any pre-existing network bridge. If no such bridge exists, the virtual machine will only reach the physical network through NAT, so it gets an address in a private subnet range (192.168.122.0/24).
ca-ES: El <literal>--network</literal> especifica com s'integra la targeta de xarxa virtual a la configuració de la xarxa de l'amfitrió. El comportament per defecte (que hem forçat explícitament en el nostre exemple) és integrar-lo en qualsevol pont de xarxa preexistent. Si no existeix cap pont, la màquina virtual només podrà arribar a la xarxa física a través de NAT, de manera que obté una adreça en un rang de subxarxa privat (192.168.122.0/24).

en: <literal>--graphics vnc</literal> states that the graphical console should be made available using VNC. The default behavior for the associated VNC server is to only listen on the local interface; if the VNC client is to be run on a different host, establishing the connection will require setting up an SSH tunnel (see <xref linkend="sect.ssh-port-forwarding" />). Alternatively, <literal>--graphics vnc,listen=0.0.0.0</literal> can be used so that the VNC server is accessible from all interfaces; note that if you do that, you really should design your firewall accordingly.
ca-ES: <literal>--graphics vnc</literal> indica que la consola gràfica hauria d'estar disponible utilitzant VNC. El comportament per defecte del servidor VNC associat és només escoltar a la interfície local; si el client VNC s'executarà en un ordinador diferent, establir la connexió requerirà la creació d'un túnel SSH (vegeu <xref linkend="sect.ssh-port-forwarding" />). Alternativament, <literal>--graphics vnc,listen=0.0.0.0</literal> es pot utilitzar perquè el servidor VNC sigui accessible des de totes les interfícies; tingueu en compte que si ho feu haureu de configurar el tallafocs en conseqüència.

en: The <literal>--os-type</literal> and <literal>--os-variant</literal> options allow optimizing a few parameters of the virtual machine, based on some of the known features of the operating system mentioned there.
ca-ES: Les opcions <literal>--os-type</literal> i <literal>--os-variant</literal> permeten optimitzar alguns paràmetres de la màquina virtual, basant-se en algunes de les característiques ja conegudes del sistema operatiu mencionat.

en: At this point, the virtual machine is running, and we need to connect to the graphical console to proceed with the installation process. If the previous operation was run from a graphical desktop environment, this connection should be automatically started. If not, or if we operate remotely, <command>virt-viewer</command> can be run from any graphical environment to open the graphical console (note that the root password of the remote host is asked twice because the operation requires 2 SSH connections):
ca-ES: En aquest punt, la màquina virtual s'està executant, i hem de connectar-nos a la consola gràfica per continuar amb el procés d'instal·lació. Si l'operació anterior s'executava des d'un entorn gràfic d'escriptori, aquesta connexió s'hauria d'iniciar automàticament. Si no, o si operem remotament, <command>virt-viewer</command> es pot executar des de qualsevol entorn gràfic per obrir la consola gràfica (tingueu en compte que la contrasenya de root de la màquina remot es demana dues vegades perquè l'operació requereix dues connexions SSH):

en: When the installation process ends, the virtual machine is restarted, now ready for use.
ca-ES: Quan s'acaba el procés d'instal·lació, es reinicia la màquina virtual, ara ja llesta per a utilitzar.

en: Managing Machines with <command>virsh</command>
ca-ES: Gestió de màquines amb <command>virsh</command>

en: Now that the installation is done, let us see how to handle the available virtual machines. The first thing to try is to ask <command>libvirtd</command> for the list of the virtual machines it manages:
ca-ES: Ara que la instal·lació ha acabat, vegem com manejar les màquines virtuals disponibles. El primer que s'ha d'intentar és demanar a <command>libvirtd</command> la llista de les màquines virtuals que gestiona:

en: Let's start our test virtual machine:
ca-ES: Engeguem la nostra màquina virtual de prova:

en: We can now get the connection instructions for the graphical console (the returned VNC display can be given as parameter to <command>vncviewer</command>):
ca-ES: Ara podem obtenir les instruccions de connexió per a la consola gràfica (la pantalla VNC retornada es pot passar com a paràmetre a <command>vncviewer</command>):

en: Other available <command>virsh</command> subcommands include:
ca-ES: Altres subordres disponibles de <command>virsh</command> inclouen:

en: <literal>reboot</literal> to restart a virtual machine;
ca-ES: <literal>reboot</literal> per reiniciar una màquina virtual;

en: <literal>shutdown</literal> to trigger a clean shutdown;
ca-ES: <literal>shutdown</literal> per activar una aturada ordenada;

en: <literal>destroy</literal>, to stop it brutally;
ca-ES: <literal>destroy</literal>, per aturar-la sobtadament;

en: <literal>suspend</literal> to pause it;
ca-ES: <literal>suspend</literal> per pausar-la;

en: <literal>resume</literal> to unpause it;
ca-ES: <literal>resume</literal> per reprendre-la;

en: <literal>autostart</literal> to enable (or disable, with the <literal>--disable</literal> option) starting the virtual machine automatically when the host starts;
ca-ES: <literal>autostart</literal> per activar (o desactivar, amb l'opció <literal>--disable</literal>) l'inici de la màquina virtual automàticament quan s'inicia l'amfitrió;

en: <literal>undefine</literal> to remove all traces of the virtual machine from <command>libvirtd</command>.
ca-ES: <literal>undefine</literal> per eliminar de <command>libvirtd</command> totes les traces de la màquina virtual.

en: All these subcommands take a virtual machine identifier as a parameter.
ca-ES: Totes aquestes subordres prenen un identificador de màquina virtual com a paràmetre.

en: Automated Installation
ca-ES: Instal·lació automatitzada

en: <primary>deployment</primary>
ca-ES: <primary>desplegament</primary>

en: <primary>installation</primary><secondary>automated installation</secondary>
ca-ES: <primary>instal·lació</primary><secondary>instal·lació automatitzada</secondary>

en: The Falcot Corp administrators, like many administrators of large IT services, need tools to install (or reinstall) quickly, and automatically if possible, their new machines.
ca-ES: Els administradors de Falcot Corp, com molts altres administradors de grans serveis de TI, necessiten eines per instal·lar (o reinstal·lar) ràpidament, i automàticament si és possible, les seves noves màquines.

en: These requirements can be met by a wide range of solutions. On the one hand, generic tools such as SystemImager handle this by creating an image based on a template machine, then deploy that image to the target systems; at the other end of the spectrum, the standard Debian installer can be preseeded with a configuration file giving the answers to the questions asked during the installation process. As a sort of middle ground, a hybrid tool such as FAI (<emphasis>Fully Automatic Installer</emphasis>) installs machines using the packaging system, but it also uses its own infrastructure for tasks that are more specific to massive deployments (such as starting, partitioning, configuration and so on).
ca-ES: Aquests requisits es poden complir amb una àmplia gamma de solucions. D'una banda, eines genèriques com SystemImager ho gestionen mitjançant la creació d'una imatge basada en una màquina de plantilles, llavors es desplega aquesta imatge als sistemes de destinació; a l'altre extrem de l'espectre, l'instal·lador estàndard de Debian es pot «preseed» (“pre-sembrar”) amb un fitxer de configuració que dona les respostes a les preguntes plantejades durant el procés d'instal·lació. A mig camí, una eina híbrida com FAI («<emphasis>Fully Automatic Installer</emphasis>» o “instal·lador completament automatitzat”) instal·la màquines utilitzant el sistema de paquets, però també utilitza la seva pròpia infraestructura per a tasques que són més específiques per a desplegaments massius (com ara inici, particionat, configuració, etc.).

en: <foreignphrase>Fully Automatic Installer</foreignphrase> is probably the oldest automated deployment system for Debian, which explains its status as a reference; but its very flexible nature only just compensates for the complexity it involves.
ca-ES: <foreignphrase>Fully Automatic Installer</foreignphrase> o “instal·lador completament automatitzat” és probablement el sistema de desplegament automàtic més antic de Debian, fet que explica el seu estatus com a referència; però la seva naturalesa molt flexible només compensa la complexitat que implica.

en: FAI requires a server system to store deployment information and allow target machines to boot from the network. This server requires the <emphasis role="pkg">fai-server</emphasis> package (or <emphasis role="pkg">fai-quickstart</emphasis>, which also brings the required elements for a standard configuration).
ca-ES: FAI requereix un sistema de servidor per emmagatzemar la informació de desplegament i permetre que les màquines de destinació arrenquin de xarxa. Aquest servidor requereix el paquet <emphasis role="pkg">fai-servidor</emphasis> (o <emphasis role="pkg">fai-quickstart</emphasis>, que també porta els elements necessaris per a una configuració estàndard).

en: Creating all these configuration files requires some understanding of the way FAI works. A typical installation process is made of the following steps:
ca-ES: La creació de tots aquests fitxers de configuració requereix una certa comprensió de la manera en què funciona FAI. Un procés d'instal·lació típic consisteix en els següents passos:

en: fetching a kernel from the network, and booting it;
ca-ES: descarregar un nucli de la xarxa i arrencar-lo;

en: mounting the root filesystem from NFS;
ca-ES: muntar el sistema de fitxers arrel des d'NFS;

en: executing <command>/usr/sbin/fai</command>, which controls the rest of the process (the next steps are therefore initiated by this script);
ca-ES: executar <command>/usr/sbin/fai</command>, que controla la resta del procés (els següents passos són iniciats per aquest script);

en: copying the configuration space from the server into <filename>/fai/</filename>;
ca-ES: copiar l'espai de configuració des del servidor a <filename>/fai/</filename>;

en: running <command>fai-class</command>. The <filename>/fai/class/[0-9][0-9]*</filename> scripts are executed in turn, and return names of “classes” that apply to the machine being installed; this information will serve as a base for the following steps. This allows for some flexibility in defining the services to be installed and configured.
ca-ES: executar <command>fai-class</command>. Els scripts <filename>/fai/class/[0-9][0-9]*</filename> s'executen per ordre, i retornen noms de “classes” que s'apliquen a la màquina que s'està instal·lant; aquesta informació servirà com a base per als següents passos. Això permet una certa flexibilitat en la definició dels serveis per instal·lar i configurar.

en: fetching a number of configuration variables, depending on the relevant classes;
ca-ES: recopilar una sèrie de variables de configuració, depenent de les classes rellevants;

en: partitioning the disks and formatting the partitions, based on information provided in <filename>/fai/disk_config/<replaceable>class</replaceable></filename>;
ca-ES: particionar els discos i formatar les particions, basant-se en la informació proporcionada a <filename>/fai/disk_config/<replaceable>classe</replaceable></filename>;

en: mounting said partitions;
ca-ES: muntar les citades particions;

en: installing the base system;
ca-ES: instal·lar el sistema base;

en: preseeding the Debconf database with <command>fai-debconf</command>;
ca-ES: “presembrar” la base de dades Debconf amb <command>fai-debconf</command>;

en: fetching the list of available packages for APT;
ca-ES: obtenir la llista de paquets disponibles per APT;

en: installing the packages listed in <filename>/fai/package_config/<replaceable>class</replaceable></filename>;
ca-ES: instal·lació dels paquets llistats a <filename>/fai/package_config/<replaceable>classe</replaceable></filename>;

en: executing the post-configuration scripts, <filename>/fai/scripts/<replaceable>class</replaceable>/[0-9][0-9]*</filename>;
ca-ES: executar els scripts de postconfiguració, <filename>/fai/scripts/<replaceable>classe</replaceable>/[0-9][0-9]*</filename>;

en: recording the installation logs, unmounting the partitions, and rebooting.
ca-ES: desar els registres de la instal·lació, desmuntar les particions i reiniciar.

en: Preseeding Debian-Installer
ca-ES: Presembrar el Debian-Installer

en: <primary>preseed</primary>
ca-ES: <primary>presembrar</primary>

en: <primary>preconfiguration</primary>
ca-ES: <primary>preconfiguració</primary>

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> Debconf with a centralized database
ca-ES: <emphasis>ANANT MÉS ENLLÀ</emphasis> Debconf amb una base de dades centralitzada

en: Preseeding allows to provide a set of answers to Debconf questions at installation time, but these answers are static and do not evolve as time passes. Since already-installed machines may need upgrading, and new answers may become required, the <filename>/etc/debconf.conf</filename> configuration file can be set up so that Debconf uses external data sources (such as an LDAP directory server, or a remote file accessed via NFS or Samba). Several external data sources can be defined at the same time, and they complement one another. The local database is still used (for read-write access), but the remote databases are usually restricted to reading. The <citerefentry><refentrytitle>debconf.conf</refentrytitle> <manvolnum>5</manvolnum></citerefentry> manual page describes all the possibilities in detail (you need the <emphasis role="pkg">debconf-doc</emphasis> package).
ca-ES: El “presembrat” permet proporcionar un conjunt de respostes a les preguntes de Debconf en el moment de la instal·lació, però aquestes respostes són estàtiques i no evolucionen a mesura que passa el temps. Com que les màquines ja instal·lades poden necessitar actualitzar-se, i noves respostes poden ser necessàries, el fitxer de configuració <filename>/etc/debconf.conf</filename> es pot configurar perquè Debconf utilitzi fonts de dades externes (com un servidor de directoris LDAP, o un fitxer remot al qual s'accedeix via NFS o Samba). Diverses fonts de dades externes es poden definir al mateix temps, i es complementen mútuament. La base de dades local encara s'utilitza (amb accés de lectura i escriptura), però les bases de dades remotes queden restringides a la lectura. La plana del manual <citerefentry><refentrytitle>debconf.conf</refentrytitle> <manvolnum>5</manvolnum></citerefentry> descriu totes les possibilitats en detall (necessitareu el paquet <emphasis role="pkg">debconf-doc</emphasis>).

en: Using a Preseed File
ca-ES: Ús d'un fitxer de presembrat

en: There are several places where the installer can get a preseeding file:
ca-ES: Hi ha diversos llocs d'on l'instal·lador pot obtenir un fitxer de presembrat:

en: in the initrd used to start the machine; in this case, preseeding happens at the very beginning of the installation, and all questions can be avoided. The file just needs to be called <filename>preseed.cfg</filename> and stored in the initrd root.
ca-ES: a l'initrd usat per iniciar la màquina; en aquest cas, el presembrat es produeix just al principi de la instal·lació, i així totes les preguntes es poden evitar. El fitxer només s'ha de dir <filename>preseed.cfg</filename> i ha d'estar emmagatzemat a l'arrel de l'initrd.

en: on the boot media (CD or USB key); preseeding then happens as soon as the media is mounted, which means right after the questions about language and keyboard layout. The <literal>preseed/file</literal> boot parameter can be used to indicate the location of the preseeding file (for instance, <filename>/cdrom/preseed.cfg</filename> when the installation is done off a CD-ROM, or <filename>/hd-media/preseed.cfg</filename> in the USB-key case).
ca-ES: en el suport d'arrencada (CD o llapis USB); el presembrat es produeix tan aviat com el suport està muntat, fet que significa just després de les preguntes sobre el llenguatge i la disposició del teclat. El paràmetre d'arrencada <literal>preseed/file</literal> es pot utilitzar per indicar la ubicació del fitxer de presembrat (per exemple, <filename>/cdrom/preseed.cfg</filename> quan la instal·lació es fa des d'un CD-ROM, o <filename>/hd-media/preseed.cfg</filename> en el cas de llapis USB).

en: At a glance, including the preseeding file in the initrd looks like the most interesting solution; however, it is rarely used in practice, because generating an installer initrd is rather complex. The other two solutions are much more common, especially since boot parameters provide another way to preseed the answers to the first questions of the installation process. The usual way to save the bother of typing these boot parameters by hand at each installation is to save them into the configuration for <command>isolinux</command> (in the CD-ROM case) or <command>syslinux</command> (USB key).
ca-ES: A primera vista, incloure el fitxer de presembrat a l'initrd sembla la solució més interessant; no obstant això, rarament s'utilitza a la pràctica, perquè generar un instal·lador initrd és bastant complex. Les altres dues solucions són molt més comunes, especialment perquè els paràmetres d'arrencada proporcionen una altra manera de presembrar les respostes a les primeres preguntes del procés d'instal·lació. La manera habitual d'estalviar-se la molèstia d'escriure aquests paràmetres d'arrencada a mà en cada instal·lació és desar-los a la configuració d'<command>isolinux</command> (en el cas de CD-ROM) o <command>syslinux</command> (llapis USB).

en: Creating a Preseed File
ca-ES: Creació d'un fitxer de presembrat

en: A preseed file is a plain text file, where each line contains the answer to one Debconf question. A line is split across four fields separated by whitespace (spaces or tabs), as in, for instance, <literal>d-i mirror/suite string stable</literal>:
ca-ES: Un fitxer de presembrat és un fitxer de text pla, on cada línia conté la resposta a una pregunta de Debconf. Una línia es divideix entre quatre camps separats per espais en blanc (espais o tabuladors), com a, per exemple, <literal>d-i mirror/suite string stable</literal>:

en: the first field is the “owner” of the question; “d-i” is used for questions relevant to the installer, but it can also be a package name for questions coming from Debian packages;
ca-ES: el primer camp és el "propietari" de la pregunta; "d-i" s'utilitza per a les preguntes rellevants per a l'instal·lador, però també pot ser un nom de paquet per a les preguntes procedents dels paquets de Debian;

en: third, the type of question;
ca-ES: tercer, el tipus de pregunta;

en: the fourth and last field contains the value for the answer. Note that it must be separated from the third field with a single space; if there are more than one, the following space characters are considered part of the value.
ca-ES: el quart i l'últim camp conté el valor de la resposta. Cal tenir en compte que s'ha de separar del tercer camp amb un sol espai; si hi ha més d'un, els següents caràcters d'espai es consideren part del valor.

en: The simplest way to write a preseed file is to install a system by hand. Then <command>debconf-get-selections --installer</command> will provide the answers concerning the installer. Answers about other packages can be obtained with <command>debconf-get-selections</command>. However, a cleaner solution is to write the preseed file by hand, starting from an example and the reference documentation: with such an approach, only questions where the default answer needs to be overridden can be preseeded; using the <literal>priority=critical</literal> boot parameter will instruct Debconf to only ask critical questions, and use the default answer for others.
ca-ES: La manera més simple d'escriure un fitxer de presembrat és instal·lar un sistema a mà. Llavors <command>debconf-get-selections --installer</command> proporcionarà les respostes relatives a l'instal·lador. Es poden obtenir respostes sobre altres paquets amb <command>debconf-get-selections</command>. No obstant això, una solució més neta és escriure el fitxer de presembrat a mà, començant per un exemple i la documentació de referència: amb aquest enfocament, només es poden plantejar preguntes on la resposta per defecte ha de ser canviada; utilitzant el paràmetre d'arrencada <literal>priority=critical</literal> s'indica a Debconf de fer només preguntes crítiques, i utilitzar la resposta per defecte per a la resta.

en: <emphasis>DOCUMENTATION</emphasis> Installation guide appendix
ca-ES: <emphasis>DOCUMENTACIÓ</emphasis> Apèndix de la guia d'instal·lació

en: Creating a Customized Boot Media
ca-ES: Creació un suport d'arrencada personalitzat

en: Knowing where to store the preseed file is all very well, but the location isn't everything: one must, one way or another, alter the installation boot media to change the boot parameters and add the preseed file.
ca-ES: Saber on emmagatzemar el fitxer de presembrat està molt bé, però la ubicació no ho és tot: cal, d'una manera o una altra, alterar el mitjà d'arrencada d'instal·lació per canviar els paràmetres d'arrencada i afegir el fitxer de presembrat.

en: Booting From the Network
ca-ES: Arrencada des de la xarxa

en: When a computer is booted from the network, the server sending the initialization elements also defines the boot parameters. Thus, the change needs to be made in the PXE configuration for the boot server; more specifically, in its <filename>/tftpboot/pxelinux.cfg/default</filename> configuration file. Setting up network boot is a prerequisite; see the Installation Guide for details. <ulink type="block" url="https://www.debian.org/releases/stable/amd64/ch04s05" />
ca-ES: Quan un ordinador s'inicia des de la xarxa, el servidor que envia els elements d'iniciació també defineix els paràmetres d'arrencada. Per tant, el canvi s'ha de fer en la configuració de PXE del servidor d'arrencada; més específicament, al fitxer de configuració <filename>/tftpboot/pxelinux.cfg/default</filename>. La configuració de l'arrencada de xarxa és un requisit previ; vegeu la Guia d'Instal·lació per als detalls. <ulink type="block" url="https://www.debian.org/releases/stable/amd64/ch04s05" />

en: Preparing a Bootable USB Key
ca-ES: Preparació d'un llapis USB d'arrencada

en: syslinux.cfg file and preseeding parameters
ca-ES: fitxer syslinux.cfg i paràmetres de presembrat

en: Creating a CD-ROM Image
ca-ES: Creació d'una imatge de CD-ROM

en: A USB key is a read-write media, so it was easy for us to add a file there and change a few parameters. In the CD-ROM case, the operation is more complex, since we need to regenerate a full ISO image. This task is handled by <emphasis role="pkg">debian-cd</emphasis>, but this tool is rather awkward to use: it needs a local mirror, and it requires an understanding of all the options provided by <filename>/usr/share/debian-cd/CONF.sh</filename>; even then, <command>make</command> must be invoked several times. <filename>/usr/share/debian-cd/README</filename> is therefore a very recommended read.
ca-ES: Un llapis USB és un mitjà de lectura-escriptura, per la qual cosa és fàcil afegir un fitxer i canviar alguns paràmetres. En el cas d'un CD-ROM l'operació és més complexa ja que hem de regenerar una imatge ISO completa. Aquesta tasca és resolta per <emphasis role="pkg">debian-cd</emphasis>, però aquesta eina és força difícil d'utilitzar: necessita un mirall local, i requereix una comprensió de totes les opcions proporcionades per <filename>/usr/share/debian-cd/CONF.sh</filename>; fins i tot llavors, <command>make</command> ha de ser invocat diverses vegades. <filename>/usr/share/debian-cd/README</filename> és per tant una lectura molt recomanada.

en: Simple-CDD: The All-In-One Solution
ca-ES: Simple-CDD: la solució tot-en-un

en: Simply using a preseed file is not enough to fulfill all the requirements that may appear for large deployments. Even though it is possible to execute a few scripts at the end of the normal installation process, the selection of the set of packages to install is still not quite flexible (basically, only “tasks” can be selected); more important, this only allows installing official Debian packages, and precludes locally-generated ones.
ca-ES: Només utilitzar un fitxer de presembrat no és suficient per complir tots els requisits que poden aparèixer per a grans desplegaments. Tot i que és possible executar alguns scripts al final del procés d'instal·lació normal, la selecció del conjunt de paquets a instal·lar encara no és prou flexible (bàsicament, només es poden seleccionar “tasques”); i més important, això només permet instal·lar paquets oficials de Debian, i exclou els generats localment.

en: Creating Profiles
ca-ES: Creació de perfils

en: Simple-CDD defines “profiles” that match the FAI “classes” concept, and a machine can have several profiles (determined at installation time). A profile is defined by a set of <filename>profiles/<replaceable>profile</replaceable>.*</filename> files:
ca-ES: Simple-CDD defineix “perfils” que coincideixen amb el concepte de “classes” de FAI, i una màquina pot tenir diversos perfils (determinats en el moment de la instal·lació). Un perfil es defineix per un conjunt de fitxers <filename>profiles/<replaceable>perfil</replaceable>.*</filename>:

en: the <filename>.description</filename> file contains a one-line description for the profile;
ca-ES: el fitxer <filename>.description</filename> conté una descripció d'una línia per al perfil;

en: the <filename>.packages</filename> file lists packages that will automatically be installed if the profile is selected;
ca-ES: el fitxer <filename>.packages</filename> llista els paquets que s'instal·laran automàticament si el perfil està seleccionat;

en: the <filename>.downloads</filename> file lists packages that will be stored onto the installation media, but not necessarily installed;
ca-ES: el fitxer <filename>.downloads</filename> llista els paquets que s'emmagatzemaran als mitjans d'instal·lació, però no necessàriament instal·lats;

en: the <filename>.preseed</filename> file contains preseeding information for Debconf questions (for the installer and/or for packages);
ca-ES: el fitxer <filename>.preseed</filename> conté informació de presembrat per a les preguntes Debconf (per a l'instal·lador i/o per als paquets);

en: the <filename>.postinst</filename> file contains a script that will be run at the end of the installation process;
ca-ES: el fitxer <filename>.postinst</filename> conté un script que s'executarà al final del procés d'instal·lació;

en: The <literal>default</literal> profile has a particular role, since it is always selected; it contains the bare minimum required for Simple-CDD to work. The only thing that is usually customized in this profile is the <literal>simple-cdd/profiles</literal> preseed parameter: this allows avoiding the question, introduced by Simple-CDD, about what profiles to install.
ca-ES: El perfil <literal>default</literal> té un paper particular, ja que sempre està seleccionat; conté el mínim necessari perquè el Simple-CDD pugui funcionar. L'única cosa que normalment es personalitza en aquest perfil és el paràmetre preseed de <literal>simple-cdd/profiles</literal>: això permet evitar la pregunta, introduïda per Simple-CDD, sobre quins perfils s'han d'instal·lar.

en: Note also that the commands will need to be invoked from the parent directory of the <filename>profiles</filename> directory.
ca-ES: Adoneu-vos-en que les ordres s'hauran d'invocar des del directori pare del directori <filename>profiles</filename>.

en: Configuring and Using <command>build-simple-cdd</command>
ca-ES: Configuració i ús de <command>build-simple-cdd</command>

en: <emphasis>QUICK LOOK</emphasis> Detailed configuration file
ca-ES: <emphasis>ULLADA RÀPIDA</emphasis> Fitxer de configuració detallat

en: Simple-CDD requires many parameters to operate fully. They will most often be gathered in a configuration file, which <command>build-simple-cdd</command> can be pointed at with the <literal>--conf</literal> option, but they can also be specified via dedicated parameters given to <command>build-simple-cdd</command>. Here is an overview of how this command behaves, and how its parameters are used:
ca-ES: El Simpe-CDD requereix molts paràmetres per operar completament. Sovint es recolliran en un fitxer de configuració, que es pot indicar a <command>build-simple-cdd</command> amb l'opció <literal>--conf</literal>, però també es poden especificar mitjançant paràmetres dedicats passats a <command>build-simple-cdd</command>. Aquí hi ha una vista general de com es comporta aquesta ordre i com s'utilitzen els seus paràmetres:

en: the <literal>profiles</literal> parameter lists the profiles that will be included on the generated CD-ROM image;
ca-ES: el paràmetre <literal>profiles</literal> llista els perfils que s'inclouran a la imatge CD-ROM generada;

en: based on the list of required packages, Simple-CDD downloads the appropriate files from the server mentioned in <literal>server</literal>, and gathers them into a partial mirror (which will later be given to debian-cd);
ca-ES: Basant-se en la llista de paquets requerits, Simple-CDD descarrega els fitxers apropiats del servidor esmentat a <literal>server</literal>, i els recull en un mirall parcial (que més tard es passarà a debian-cd);

en: the custom packages mentioned in <literal>local_packages</literal> are also integrated into this local mirror;
ca-ES: els paquets personalitzats esmentats a <literal>local_packages</literal> també seran inclosos en aquest mirall local;

en: debian-cd is then executed (within a default location that can be configured with the <literal>debian_cd_dir</literal> variable), with the list of packages to integrate;
ca-ES: debian-cd s'executa llavors (des d'una ubicació predeterminada que es pot configurar amb la variable <literal>debian_cd_dir</literal>), amb la llista de paquets a incloure;

en: once debian-cd has prepared its directory, Simple-CDD applies some changes to this directory:
ca-ES: Una vegada que debian-cd ha preparat el seu directori, Simple-CDD aplica alguns canvis a aquest directori:

en: files containing the profiles are added in a <filename>simple-cdd</filename> subdirectory (that will end up on the CD-ROM);
ca-ES: els fitxers que contenen els perfils s'afegeixen en un subdirectori <filename>simple-cdd</filename> (que apareixerà al CD-ROM);

en: other files listed in the <literal>all_extras</literal> parameter are also added;
ca-ES: també s'hi afegeixen altres fitxers llistats al paràmetre <literal>all_extras</literal>;

en: the boot parameters are adjusted so as to enable the preseeding. Questions concerning language and country can be avoided if the required information is stored in the <literal>language</literal> and <literal>country</literal> variables.
ca-ES: els paràmetres d'arrencada s'ajusten per habilitar el presembrat. Les preguntes relatives a la llengua i el país es poden evitar si la informació requerida s'emmagatzema a les variables <literal>language</literal> i <literal>country</literal>.

en: debian-cd then generates the final ISO image.
ca-ES: llavors debian-cd genera la imatge ISO final.

en: Generating an ISO Image
ca-ES: Generació d'una imatge ISO

en: Monitoring is a generic term, and the various involved activities have several goals: on the one hand, following usage of the resources provided by a machine allows anticipating saturation and the subsequent required upgrades; on the other hand, alerting the administrator as soon as a service is unavailable or not working properly means that the problems that do happen can be fixed sooner.
ca-ES: La monitorizació és un terme genèric, i les diverses activitats implicades tenen diversos objectius: d'una banda, fer seguiment de l'ús dels recursos proporcionats per una màquina permet anticipar la saturació i les posteriors actualitzacions necessàries; d'altra banda, alertar a l'administrador tan aviat com un servei no estigui disponible o no funcioni correctament significa que els problemes que ocorren es poden solucionar abans.

en: <emphasis>Munin</emphasis> covers the first area, by displaying graphical charts for historical values of a number of parameters (used RAM, occupied disk space, processor load, network traffic, Apache/MySQL load, and so on). <emphasis>Nagios</emphasis> covers the second area, by regularly checking that the services are working and available, and sending alerts through the appropriate channels (e-mails, text messages, and so on). Both have a modular design, which makes it easy to create new plug-ins to monitor specific parameters or services.
ca-ES: <emphasis>Munin</emphasis> cobreix la primera àrea, mitjançant la visualització de gràfics per a valors històrics d'una sèrie de paràmetres (RAM usada, espai de disc ocupat, càrrega de processador, trànsit de xarxa, càrrega Apache/MySQL, etc.). <emphasis>Nagios</emphasis> cobreix la segona àrea, comprovant regularment que els serveis estan funcionant i disponibles, i enviant alertes a través dels canals apropiats (e-mails, missatges de text, etc.). Tots dos tenen un disseny modular, que facilita la creació de nous connectors per monitorar paràmetres o serveis específics.

en: <emphasis>ALTERNATIVE</emphasis> Zabbix, an integrated monitoring tool
ca-ES: <emphasis>ALTERNATIVA</emphasis> Zabbix, una eina de monitorització integrada

en: <emphasis>ALTERNATIVE</emphasis> Icinga, a Nagios fork
ca-ES: <emphasis>ALTERNATIVA</emphasis> Icinga, un «fork» de Nagios

en: Setting Up Munin
ca-ES: Configuració de Munin

en: The purpose of Munin is to monitor many machines; therefore, it quite naturally uses a client/server architecture. The central host — the grapher — collects data from all the monitored hosts, and generates historical graphs.
ca-ES: El propòsit de Munin és controlar moltes màquines; per tant, utilitza de forma natural una arquitectura client/servidor. L'amfitrió central, el «grapher» o “generador de gràfiques”, recull dades de tots les màquines controladess, i genera gràfiques d'històrics.

en: Configuring Hosts To Monitor
ca-ES: Configuració dels equips a monitoritzar

en: The first step is to install the <emphasis role="pkg">munin-node</emphasis> package. The daemon installed by this package listens on port 4949 and sends back the data collected by all the active plugins. Each plugin is a simple program returning a description of the collected data as well as the latest measured value. Plugins are stored in <filename>/usr/share/munin/plugins/</filename>, but only those with a symbolic link in <filename>/etc/munin/plugins/</filename> are really used.
ca-ES: El primer pas és instal·lar el paquet <emphasis role="pkg">munin-node</emphasis>. El dimoni instal·lat per aquest paquet escolta pel port 4949 i envia les dades recollides per tots els connectors actius. Cada connector és un programa senzill que retorna una descripció de les dades recollides així com el valor mesurat més recent. Els connectors s'emmagatzemen a <filename>/usr/share/munin/plugins/</filename>, però només aquells amb un enllaç simbòlic a <filename>/etc/munin/plugins/</filename> s'utilitzen realment.

en: Once all plugins are correctly set up, the daemon configuration must be updated to describe access control for the collected data. This involves <literal>allow</literal> directives in the <filename>/etc/munin/munin-node.conf</filename> file. The default configuration is <literal>allow ^127\.0\.0\.1$</literal>, and only allows access to the local host. An administrator will usually add a similar line containing the IP address of the grapher host, then restart the daemon with <command>systemctl restart munin-node</command>.
ca-ES: Una vegada que tots els connectors estan correctament configurats, la configuració del dimoni s'ha d'actualitzar per descriure el control d'accés de les dades recollides. Això implica directives <literal>allow</literal> al fitxer <filename>/etc/munin/munin-node.conf</filename>. La configuració per defecte és <literal>allow ^127\.0\.0\.1$</literal>, i només permet l'accés a l'amfitrió local. Un administrador normalment afegeix una línia similar que conté l'adreça IP de dels gràfics, i després reinicia el dimoni amb <command>systemctl restart munin-node</command>.

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> Creating local plugins
ca-ES: <emphasis>ANANT MÉS ENLLÀ</emphasis> Creació de connectors locals

en: A plugin is best tested when run in the same conditions as it would be when triggered by munin-node; this can be simulated by running <command>munin-run <replaceable>plugin</replaceable></command> as root. A potential second parameter given to this command (such as <literal>config</literal>) is passed to the plugin as a parameter.
ca-ES: Un connector es prova millor quan s'executa en les mateixes condicions que si s'activa amb el munin-node; això es pot simular executant <command>munin-run <replaceable>connector</replaceable></command> com a superusuari. Un segon paràmetre potencial donat a aquesta ordre (com ara <literal>config</literal>) es passa al connector com a paràmetre.

en: When a plugin is invoked with the <literal>config</literal> parameter, it must describe itself by returning a set of fields:
ca-ES: Quan s'invoca un connector amb el paràmetre <literal>config</literal>, aquest ha de descriure's retornant un conjunt de camps:

en: The various available fields are described by the “Plugin reference” available as part of the “Munin guide”. <ulink type="block" url="https://munin.readthedocs.org/en/latest/reference/plugin.html" />
ca-ES: Els diversos camps disponibles són descrits per la «Plugin reference» o “referència sobre els connectors” disponible com a part de la «Munin guide». <ulink type="block" url="https://munin.readthedocs.org/en/latest/reference/plugin.html" />

en: When invoked without a parameter, the plugin simply returns the last measured values; for instance, executing <command>sudo munin-run load</command> could return <literal>load.value 0.12</literal>.
ca-ES: Quan s'invoca sense paràmetres, el connector simplement retorna els últims valors mesurats; per exemple, executant <command>sudo munin-run load</command> podria retornar <literal>load.value 0.12</literal>.

en: Finally, when a plugin is invoked with the <literal>autoconf</literal> parameter, it should return “yes” (and a 0 exit status) or “no” (with a 1 exit status) according to whether the plugin should be enabled on this host.
ca-ES: Finalment, quan s'invoca un connector amb el paràmetre <literal>autoconf</literal>, hauria de retornar «yes» (i un codi de sortida 0) o «no» (amb un estat de sortida 1) segons si el connector s'ha d'habilitar en aquest amfitrió.

en: Configuring the Grapher
ca-ES: Configuració del Grapher

en: The “grapher” is simply the computer that aggregates the data and generates the corresponding graphs. The required software is in the <emphasis role="pkg">munin</emphasis> package. The standard configuration runs <command>munin-cron</command> (once every 5 minutes), which gathers data from all the hosts listed in <filename>/etc/munin/munin.conf</filename> (only the local host is listed by default), saves the historical data in RRD files (<emphasis>Round Robin Database</emphasis>, a file format designed to store data varying in time) stored under <filename>/var/lib/munin/</filename> and generates an HTML page with the graphs in <filename>/var/cache/munin/www/</filename>.
ca-ES: El «grapher» és simplement l'ordinador que agrega les dades i genera les gràfiques corresponents. El programari necessari està al paquet <emphasis role="pkg">munin</emphasis>. La configuració estàndard executa <command>munin-cron</command> (una vegada cada 5 minuts), que recopila dades de tots els amfitrions llistats a <filename>/etc/munin/munin.conf</filename> (només el host local és llistat per defecte), desa les dades històriques en fitxers RRD («<emphasis>Round Robin Database</emphasis>», un format de fitxer dissenyat per emmagatzemar dades que varien en el temps) emmagatzemats sota <filename>/var/lib/munin/</filename> i genera una pàgina HTML amb els gràfics a <filename>/var/cache/munin/www/</filename>.

en: All monitored machines must therefore be listed in the <filename>/etc/munin/munin.conf</filename> configuration file. Each machine is listed as a full section with a name matching the machine and at least an <literal>address</literal> entry giving the corresponding IP address.
ca-ES: Per tant, totes les màquines controlades han d'estar llistades al fitxer de configuració <filename>/etc/munin/munin.conf</filename>. Cada màquina és llistada com una secció completa amb un nom que coincideixi amb la màquina i almenys una entrada <literal>address</literal> que indica l'adreça IP corresponent.

en: Sections can be more complex, and describe extra graphs that could be created by combining data coming from several machines. The samples provided in the configuration file are good starting points for customization.
ca-ES: Les seccions poden ser més complexes, i descriure gràfiquess addicionals que es podrien crear combinant dades procedents de diverses màquines. Les mostres proporcionades al fitxer de configuració són bons punts d'inici per a la personalització.

en: The last step is to publish the generated pages; this involves configuring a web server so that the contents of <filename>/var/cache/munin/www/</filename> are made available on a website. Access to this website will often be restricted, using either an authentication mechanism or IP-based access control. See <xref linkend="sect.http-web-server" /> for the relevant details.
ca-ES: L'últim pas és publicar les pàgines generades; això implica configurar un servidor web de manera que el contingut de <filename>/var/cache/munin/www/</filename> estigui disponible en un lloc web. L'accés a aquest lloc web sovint es restringirà, utilitzant un mecanisme d'autenticació o control d'accés basat en IP. Vegeu <xref linkend="sect.http-web-server" /> per als detalls pertinents.

en: Setting Up Nagios
ca-ES: Configuració de Nagios

en: Unlike Munin, Nagios does not necessarily require installing anything on the monitored hosts; most of the time, Nagios is used to check the availability of network services. For instance, Nagios can connect to a web server and check that a given web page can be obtained within a given time.
ca-ES: A diferència de Munin, Nagios no necessàriament necessita instal·lar res en els equips controlats; la major part del temps, Nagios s'utilitza per comprovar la disponibilitat de serveis de xarxa. Per exemple, Nagios pot connectar-se a un servidor web i comprovar que una pàgina web donada es pot obtenir en un temps determinat.

en: Installing
ca-ES: Instal·lació

en: The first step in setting up Nagios is to install the <emphasis role="pkg">nagios4</emphasis> and <emphasis role="pkg">monitoring-plugins</emphasis> packages. Installing the packages configures the web interface and the Apache server. The <literal>authz_groupfile</literal> and <literal>auth_digest</literal> Apache modules must be enabled, for that execute:
ca-ES: El primer pas en la configuració de Nagios és instal·lar els paquets <emphasis role="pkg">nagios4</emphasis> i <emphasis role="pkg">monitoring-plugins</emphasis>. La instal·lació dels paquets configura la interfície web i el servidor Apache. Els mòduls Apache <literal>authz_groupfile</literal> i <literal>auth_digest</literal> han d'estar habilitats; per a això executeu:

en: Adding other users is a simple matter of inserting them in the <filename>/etc/nagios4/hdigest.users</filename> file.
ca-ES: Afegir altres usuaris és una simple qüestió d'inserir-los al fitxer <filename>/etc/nagios4/hdigest.users</filename>.

en: Pointing a browser at <literal>http://<replaceable>server</replaceable>/nagios4/</literal> displays the web interface; in particular, note that Nagios already monitors some parameters of the machine where it runs. However, some interactive features such as adding comments to a host do not work. These features are disabled in the default configuration for Nagios, which is very restrictive for security reasons.
ca-ES: Carregant en un navegador <literal>http://<replaceable>servidor</replaceable>/nagios4/</literal> mostra la interfície web; en particular, tingueu en compte que Nagios ja monitoritza alguns paràmetres de la màquina on s'executa. No obstant això, algunes característiques interactives com ara afegir comentaris a un amfitrió no funcionen. Aquestes característiques estan inhabilitades en la configuració predeterminada de Nagios, que és molt restrictiva per raons de seguretat.

en: Enabling some features involves editing <filename>/etc/nagios4/nagios.cfg</filename>. We also need to set up write permissions for the directory used by Nagios, with commands such as the following:
ca-ES: Habilitar algunes característiques implica editar <filename>/etc/nagios4/nagios.cfg</filename>. També hem de crear permisos d'escriptura per al directori utilitzat per Nagios, amb ordres com les següents:

en: Configuring
ca-ES: Configuració

en: The Nagios web interface is rather nice, but it does not allow configuration, nor can it be used to add monitored hosts and services. The whole configuration is managed via files referenced in the central configuration file, <filename>/etc/nagios4/nagios.cfg</filename>.
ca-ES: La interfície web de Nagios és bastant agradable, però no permet la configuració, ni es pot utilitzar per afegir servidors o serveis monitoritzats. Tota la configuració es gestiona a través de fitxers referenciats al fitxer de configuració central, <filename>/etc/nagios4/nagios.cfg</filename>.

en: These files should not be dived into without some understanding of the Nagios concepts. The configuration lists objects of the following types:
ca-ES: Aquests fitxers no s'han de “bussejar” sense una certa comprensió dels conceptes de Nagios. La configuració llista els objectes dels següents tipus:

en: a <emphasis>host</emphasis> is a machine to be monitored;
ca-ES: un <emphasis>host</emphasis> és una màquina que s'ha de monitoritzar;

en: a <emphasis>hostgroup</emphasis> is a set of hosts that should be grouped together for display, or to factor some common configuration elements;
ca-ES: un <emphasis>hostgroup</emphasis> és un conjunt d'equips que s'han d'agrupar per a la seva visualització, o per abstraure alguns elements de configuració comuns;

en: a <emphasis>service</emphasis> is a testable element related to a host or a host group. It will most often be a check for a network service, but it can also involve checking that some parameters are within an acceptable range (for instance, free disk space or processor load);
ca-ES: un <emphasis>service</emphasis> és un element verificable relacionat amb un amfitrió o un grup d'amfitrions. La majoria de les vegades serà la comprovació d'un servei de xarxa, però també pot implicar comprovar que alguns paràmetres estan dins d'un rang acceptable (per exemple, l'espai de disc lliure o la càrrega de processador);

en: a <emphasis>servicegroup</emphasis> is a set of services that should be grouped together for display;
ca-ES: un <emphasis>servicegroup</emphasis> és un conjunt de serveis que s'han d'agrupar per a la visualització;

en: a <emphasis>contact</emphasis> is a person who can receive alerts;
ca-ES: un <emphasis>contact</emphasis> és una persona que pot rebre alertes;

en: a <emphasis>contactgroup</emphasis> is a set of such contacts;
ca-ES: un <emphasis>contactgroup</emphasis> és un conjunt d'aquests contactes;

en: a <emphasis>timeperiod</emphasis> is a range of time during which some services have to be checked;
ca-ES: un <emphasis>timeperiod</emphasis> és un interval de temps durant el qual s'han de comprovar alguns serveis;

en: a <emphasis>command</emphasis> is the command line invoked to check a given service.
ca-ES: un <emphasis>command</emphasis> és la línia d'ordres invocada per comprovar un servei donat.

en: According to its type, each object has a number of properties that can be customized. A full list would be too long to include, but the most important properties are the relations between the objects.
ca-ES: Segons el seu tipus, cada objecte té una sèrie de propietats que es poden personalitzar. Una llista completa seria massa llarga per incloure, però les propietats més importants són les relacions entre els objectes.

en: A <emphasis>service</emphasis> uses a <emphasis>command</emphasis> to check the state of a feature on a <emphasis>host</emphasis> (or a <emphasis>hostgroup</emphasis>) within a <emphasis>timeperiod</emphasis>. In case of a problem, Nagios sends an alert to all members of the <emphasis>contactgroup</emphasis> linked to the service. Each member is sent the alert according to the channel described in the matching <emphasis>contact</emphasis> object.
ca-ES: Un <emphasis>service</emphasis> utilitza un <emphasis>command</emphasis> per comprovar l'estat d'una característica en un <emphasis>host</emphasis> (o en un <emphasis>hostgroup</emphasis>) dins d'un <emphasis>timeperiod</emphasis>. En cas d'un problema, Nagios envia una alerta a tots els membres del <emphasis>contactgroup</emphasis> vinculat al servei. Cada membre rebrà l'alerta d'acord amb el canal descrit en el corresponent objecte <emphasis>contact</emphasis>.

en: An inheritance system allows easy sharing of a set of properties across many objects without duplicating information. Moreover, the initial configuration includes a number of standard objects; in many cases, defining new hosts, services and contacts is a simple matter of deriving from the provided generic objects. The files in <filename>/etc/nagios4/conf.d/</filename> are a good source of information on how they work.
ca-ES: Un sistema d'herència permet compartir fàcilment un conjunt de propietats entre molts objectes sense duplicar informació. A més, la configuració inicial inclou una sèrie d'objectes estàndard; en molts casos, la definició de nous amfitrions, serveis i contactes és una qüestió senzilla de derivar a partir dels objectes genèrics proporcionats. Els arxius de <filename>/etc/nagios4/conf.d/</filename> són una bona font d'informació sobre com funcionen.

en: The Falcot Corp administrators use the following configuration:
ca-ES: Els administradors de Falcot Corp utilitzen la següent configuració:

en: <filename>/etc/nagios4/conf.d/falcot.cfg</filename> file
ca-ES: Fitxer <filename>/etc/nagios4/conf.d/falcot.cfg</filename>

en: This configuration file describes two monitored hosts. The first one is the web server, and the checks are made on the HTTP (80) and secure-HTTP (443) ports. Nagios also checks that an SMTP server runs on port 25. The second host is the FTP server, and the check includes making sure that a reply comes within 20 seconds. Beyond this delay, a <emphasis>warning</emphasis> is emitted; beyond 30 seconds, the alert is deemed critical. The Nagios web interface also shows that the SSH service is monitored: this comes from the hosts belonging to the <literal>ssh-servers</literal> hostgroup. The matching standard service is defined in <filename>/etc/nagios4/conf.d/services_nagios2.cfg</filename>.
ca-ES: Aquest fitxer de configuració descriu dos amfitrions supervisats. El primer és el servidor web, i els controls es fan als ports HTTP (80) i HTTP segur (443). Nagios també comprova que un servidor SMTP funciona al port 25. El segon amfitrió és el servidor FTP, i la comprovació inclou assegurar-se que una resposta arriba en 20 segons. Més enllà d'aquest retard, s'emet un avís o «<emphasis>warning</emphasis>»; més enllà de 30 segons, l'alerta es considera crítica. La interfície web de Nagios també mostra que el servei d'SSH és monitoritzat: això ve dels amfitrions pertanyents al grup <literal>ssh-servers</literal>. El servei estàndard corresponent es defineix a <filename>/etc/nagios4/conf.d/services.nagios2.cfg</filename>.

en: Note the use of inheritance: an object is made to inherit from another object with the “use <replaceable>parent-name</replaceable>”. The parent object must be identifiable, which requires giving it a “name <replaceable>identifier</replaceable>” property. If the parent object is not meant to be a real object, but only to serve as a parent, giving it a “register 0” property tells Nagios not to consider it, and therefore to ignore the lack of some parameters that would otherwise be required.
ca-ES: Adoneu-vos-en de l'ús de l'herència: es fa que un objecte hereti d'un altre objecte amb “use <replaceable>nom-pare</replaceable>". L'objecte “pare” ha de ser identificable, la qual cosa requereix donar-li una propietat “name <replaceable>identificador</replaceable>”. Si l'objecte pare no està pensat per ser un objecte real, sinó només per servir com a pare, indicant-li una propietat “register 0” li diu a Nagios que no li consideri, i per tant ignorar la manca d'alguns paràmetres que d'una altra manera serien necessaris.

en: <emphasis>DOCUMENTATION</emphasis> List of object properties
ca-ES: <emphasis>DOCUMENTACIÓ</emphasis> Llista de propietats dels objectes

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> Remote tests with NRPE
ca-ES: <emphasis>ANANT MÉS ENLLÀ</emphasis> Tests remots amb NRPE
