0 - en to nb-NO translation catalogue (470 entries)

en: Configuration
nb-NO: Oppsett

en: Localization
nb-NO: Lokalisering

en: Locales
nb-NO: Localer

en: Network
nb-NO: Nettverk

en: Name resolution
nb-NO: Navneoppslag

en: Users
nb-NO: Brukere

en: Groups
nb-NO: Grupper

en: Accounts
nb-NO: Kontoer

en: Command-line interpreter
nb-NO: Kommandolinjetolker

en: Shell
nb-NO: Skall

en: Printing
nb-NO: Utskrift

en: Bootloader
nb-NO: Oppstartslaster

en: Kernel compiling
nb-NO: Kjernekompilering

en: Basic Configuration: Network, Accounts, Printing...
nb-NO: Grunnleggende oppsett: Nettverk, kontoer, utskrift ...

en: A computer with a new installation created with <command>debian-installer</command> is intended to be as functional as possible, but many services still have to be configured. Furthermore, it is always good to know how to change certain configuration elements defined during the initial installation process.
nb-NO: En datamaskin med en ny installasjon laget med <command>debian-installer</command> er ment å være så funksjonell som mulig, men mange tjenester må fortsatt settes opp. Videre er det alltid godt å vite hvordan du kan endre visse oppsettselementer etter den første installasjonen.

en: This chapter reviews everything included in what we could call the “basic configuration”: networking, language and locales, users and groups, printing, mount points, etc.
nb-NO: Dette kapitlet gjennomgår alt som handler om det vi kan kalle «grunnleggende oppsett»: Nettverk, språk og localer, brukere og grupper, utskrift, monteringspunkter, etc.

en: Configuring the System for Another Language
nb-NO: Oppsett av systemet for et annet språk

en: <primary>French localization</primary>
nb-NO: <primary>Fransk oversettelse</primary>

en: If the system was installed using French, the machine will probably already have French set as the default language. But it is good to know what the installer does to set the language, so that later, if the need arises, you can change it.
nb-NO: Hvis systemet ble installert på fransk, vil maskinen sannsynligvis allerede ha fransk satt som standardspråk. Men det er godt å vite hva den som installerer gjør for å angi språk, slik at du senere, hvis behovet oppstår, kan endre det.

en: <emphasis>TOOL</emphasis> The <command>locale</command> command to display the current configuration
nb-NO: <emphasis>VERKTØY</emphasis> <command>locale</command>-kommandoen for å vise gjeldende oppsett

en: The <command>locale</command> command lists a summary of the current configuration of various locale parameters (date format, numbers format, etc.), presented in the form of a group of standard environment variables dedicated to the dynamic modification of these settings.
nb-NO: <command>locale</command>-kommandoen lister opp et sammendrag av gjeldende oppsett med ulike lokale parametere (datoformat, tallformat, etc.), presentert i form av en gruppe med standard miljøvariabler dedikert til den dynamiske endring av disse innstillingene.

en: Setting the Default Language
nb-NO: Sette standardspråket

en: <primary>locales</primary>
nb-NO: <primary>localer</primary>

en: <primary>language</primary>
nb-NO: <primary>språk</primary>

en: A locale is a group of regional settings. This includes not only the language for text, but also the format for displaying numbers, dates, times, and monetary sums, as well as the alphabetical comparison rules (to properly account for accented characters). Although each of these parameters can be specified independently from the others, we generally use a locale, which is a coherent set of values for these parameters corresponding to a “region” in the broadest sense. These locales are usually indicated under the form, <literal><replaceable>language-code</replaceable>_<replaceable>COUNTRY-CODE</replaceable></literal>, sometimes with a suffix to specify the character set and encoding to be used. This enables consideration of idiomatic or typographical differences between different regions with a common language.
nb-NO: Et locale er en gruppe av regionale innstillinger. Den omfatter ikke bare språket for teksten, men også hvordan tall, datoer, klokkeslett og pengesummer, samt alfabetiske sammenligningsregler (for å ta høyde for høyde for aksenttegn). Selv om hver av disse parametrene kan velges uavhengig av de andre, bruker vi vanligvis et locale, som er et sammenhengende sett av verdier for disse parametrene tilsvarende en «region» i videste forstand. Disse localene er vanligvis angitt i form, <literal><replaceable>språkkode</replaceable>_<replaceable>LANDSKODE</replaceable></literal>, noen ganger med et suffiks for å angi tegnsett og koding som skal brukes. Dette muliggjør å ta hensyn til idiomatiske eller typografiske forskjeller mellom ulike regioner med et felles språk.

en: <emphasis>CULTURE</emphasis> Character sets
nb-NO: <emphasis>KULTUR</emphasis> Tegnsett

en: Historically, each locale has an associated “character set” (group of known characters) and a preferred “encoding” (internal representation for characters within the computer).
nb-NO: Historisk har hvert locale et tilhørende tilpasset «tegnsett» (gruppe av kjente tegn), og en foretrukket «tegnkoding» (en intern representasjon for tegn i datamaskinen).

en: The most popular encodings for latin-based languages were limited to 256 characters because they opted to use a single byte for each character. Since 256 characters was not enough to cover all European languages, multiple encodings were needed, and that is how we ended up with <emphasis>ISO-8859-1</emphasis> (also known as “Latin 1”) up to <emphasis>ISO-8859-15</emphasis> (also known as “Latin 9”), among others.
nb-NO: De mest populære kodinger for latin-baserte språk ble begrenset til 256 tegn, fordi de valgte å bruke en enkelt byte for hvert tegn. Siden 256 tegn ikke var nok til å dekke alle europeiske språk, ble flere kodinger nødvendig, og det er slik vi endte opp med fra <emphasis>ISO-8859-1</emphasis> (også kjent som «Latin 1») til <emphasis>ISO-8859-15</emphasis> (også kjent som «Latin 9»), blant flere.

en: Working with foreign languages often implied regular switches between various encodings and character sets. Furthermore, writing multilingual documents led to further, almost intractable problems. Unicode (a super-catalog of nearly all writing systems from all of the world's languages) was created to work around this problem. One of Unicode's encodings, UTF-8, retains all 128 ASCII symbols (7-bit codes), but handles other characters differently. Those are preceded by a specific escape sequence of a few bits, which implicitly defines the length of the character. This allows encoding all Unicode characters on a sequence of one or more bytes. Its use has been popularized by the fact that it is the default encoding in XML documents.
nb-NO: Å arbeide med fremmedspråk medfører ofte å regelmessig skifte mellom ulike kodinger og tegnsett. Videre; å skrive flerspråklige dokumenter fører til ytterligere, nesten uløselige problemer. Unicode (en super-katalog av nesten alle skriftsystemer fra alle verdens språk) ble opprettet for å omgå dette problemet. En av Unicodes kodinger, UTF-8, beholder alle 128 ASCII-symboler (7-bit koder), men håndterer andre tegn på en annen måte. De innledes med en spesifikk sekvens på noen bit, som implisitt definerer lengden på tegnet. Dette gjør det mulig å kode alle Unicode-tegn på en sekvens med en eller flere byte. Bruken har blitt populært på grunn av det faktum at det er standardkoding i XML-dokumenter.

en: This is the encoding that should generally be used, and is thus the default on Debian systems.
nb-NO: Dette er kodingen som i alminnelighet bør brukes, og er dermed standarden på Debian-systemer.

en: The first question invites you to select “locales” to support. Selecting all English locales (meaning those beginning with “<literal>en_</literal>”) is a reasonable choice. Do not hesitate to also enable other locales if the machine will host foreign users. The list of locales enabled on the system is stored in the <filename>/etc/locale.gen</filename> file. It is possible to edit this file by hand, but you should run <command>locale-gen</command> after any modifications. It will generate the necessary files for the added locales to work, and remove any obsolete files.
nb-NO: Det første spørsmålet inviterer deg til å velge «localer» som skal støttes. Å velge alle engelske localer (som betyr de som begynner med «<literal>en_</literal>») er et fornuftig valg. Ikke nøl med å også aktivere andre localer hvis maskinen vil være vert for brukere fra andre land. Listen over localer i systemet er lagret i <filename>/etc/locale.gen</filename>-filen. Det er mulig å redigere denne filen for hånd, men du bør kjøre <command>locale-gen</command> etter eventuelle endringer. Den vil generere de nødvendige filene til de ekstra localene, og eventuelt fjerne utdaterte filer.

en: <primary>environment</primary>
nb-NO: <primary>miljø</primary>

en: The <emphasis role="pkg">locales-all</emphasis> package contains the precompiled locale data for all supported locales.
nb-NO: <emphasis role="pkg">locales-all</emphasis>-pakken inneholder forhåndskompilert landsdata for alle støttede lokaliteter.

en: <emphasis>BEHIND THE SCENES</emphasis> <filename>/etc/environment</filename> and <filename>/etc/default/locale</filename>
nb-NO: <emphasis>BAK KULISSENE</emphasis> <filename>/etc/environment</filename> og <filename>/etc/default/locale</filename>

en: The <filename>/etc/environment</filename> file provides the <command>login</command>, <command>gdm</command>, or even <command>ssh</command> programs with the correct environment variables to be created.
nb-NO: <filename>/etc/environment</filename>-filen gir <command>login</command>, <command>gdm</command>, eller til og med <command>ssh</command>-programmer slik at de riktige miljøvariablene kan lages.

en: The <filename>/etc/default/locale</filename> file works in a similar manner, but contains only the <varname>LANG</varname> environment variable. Thanks to this split, some PAM users can inherit a complete environment without localization. Indeed, it is generally discouraged to run server programs with localization enabled; on the other hand, localization and regional settings are recommended for programs that open user sessions.
nb-NO: <filename>/etc/default/locale</filename>-filen arbeider på samme måte, men inneholder bare <varname>LANG</varname> miljøvariabelen. Takket være denne forskjellen, kan noen PAM-brukere arve et komplett miljø uten lokalisering. Det er imidlertid frarådet å kjøre tjenerprogrammer med lokalisering aktivert. På den annen side er lokalisering og regionale innstillinger anbefalt for programmer som åpner brukerøkter.

en: Configuring the Keyboard
nb-NO: Oppsett av tastaturet

en: <primary>keyboard layout</primary>
nb-NO: <primary>tastaturutlegg</primary>

en: <primary>layout, keyboard</primary>
nb-NO: <primary>utlegg, tastatur</primary>

en: Even if the keyboard layout is managed differently in console and graphical mode, Debian offers a single configuration interface that works for both: it is based on debconf and is implemented in the <emphasis role="pkg">keyboard-configuration</emphasis> package. Thus the <command>dpkg-reconfigure keyboard-configuration</command> command can be used at any time to reset the keyboard layout.
nb-NO: Selv om tastaturoppsett forvaltes ulikt i konsollen og i grafisk modus, tilbyr Debian ett oppsettsgrensesnitt som fungerer for begge: Det bygger på debconf, og er implementert i <emphasis role="pkg">keyboard-configuration</emphasis>-pakken. Dermed kan <command>dpkg-reconfigure keyboard-configuration</command>-kommandoen bli brukt når som helst til å resette (gjenopprette) tastaturoppsettet.

en: <indexterm><primary><literal>azerty</literal></primary></indexterm>The questions are relevant to the physical keyboard layout (a standard PC keyboard in the US will be a “Generic 104 key”), then the layout to choose (generally “US”), and then the position of the AltGr key (right Alt). Finally comes the question of the key to use for the “Compose key”, which allows for entering special characters by combining keystrokes. Type successively <keycombo action="seq"><keycap>Compose</keycap><keycap>'</keycap><keycap>e</keycap></keycombo> and produce an e-acute (“é”). All these combinations are described in the <filename>/usr/share/X11/locale/en_US.UTF-8/Compose</filename> file (or another file, determined according to the current locale indicated by <filename>/usr/share/X11/locale/compose.dir</filename>).
nb-NO: <indexterm><primary><literal>azerty</literal></primary></indexterm> Spørsmålene gjelder det fysiske tastaturoppsettet (et standard PC-tastatur i USA vil være en «Generic 104 key»), deretter oppsettet for å velge (vanligvis «US»), og deretter posisjonen til AltGr (høyre Alt). Til slutt kommer spørsmålet om nøkkelen som skal brukes for «Compose key», som åpner for å legge inn spesialtegn ved å kombinere tastetrykk. Skriv i rekkefølge <keycombo action="seq"><keycap>Compose</keycap><keycap>'</keycap><keycap>e</keycap></keycombo>, og det lages en e-acute («é»). Alle disse kombinasjonene er beskrevet i <filename>/usr/share/X11/locale/en_US.UTF-8/Compose</filename>-filen (eller en annen fil, målt i henhold til gjeldende lokaltilpasning, angitt med <filename>/usr/share/X11/locale/compose.dir</filename>).

en: <primary><literal>Compose</literal>, key</primary>
nb-NO: <primary><literal>Compose</literal>, tast</primary>

en: <primary><literal>Meta</literal>, key</primary>
nb-NO: <primary><literal>Meta</literal>, tast</primary>

en: <primary>key</primary><secondary><literal>AltGr</literal></secondary>
nb-NO: <primary>tast</primary><secondary><literal>AltGr</literal></secondary>

en: <primary>key</primary><secondary><literal>Meta</literal></secondary>
nb-NO: <primary>tast</primary><secondary><literal>Meta</literal></secondary>

en: <primary>key</primary><secondary><literal>Compose</literal></secondary>
nb-NO: <primary>tast</primary><secondary><literal>Compose</literal></secondary>

en: Note that the keyboard configuration for graphical mode described here only affects the default layout; the GNOME and KDE Plasma environments, among others, provide a keyboard control panel in their preferences allowing each user to have their own configuration. Some additional options regarding the behavior of some particular keys are also available in these control panels.
nb-NO: Legg merke til at tastaturoppsettet for grafisk modus beskrevet her bare påvirker standardoppsettet. GNOME og KDE Plasma-miljøene (med flere) tilbyr et tastaturkontrollpanel i sine preferanser, slik at hver enkelt bruker får mulighet til å ha sitt eget oppsett. Noen flere alternativer for hvordan noen spesielle taster skal oppføre seg er også tilgjengelige i disse kontrollpanelene.

en: Migrating to UTF-8
nb-NO: Å migrere til UTF-8

en: The generalization of UTF-8 encoding has been a long awaited solution to numerous difficulties with interoperability, since it facilitates international exchange and removes the arbitrary limits on characters that can be used in a document. The one drawback is that it had to go through a rather difficult transition phase. Since it could not be completely transparent (that is, it could not happen at the same time all over the world), two conversion operations were required: one on file contents, and the other on filenames. Fortunately, the bulk of this migration has been completed and we discuss it largely for reference.
nb-NO: Generaliseringen av UTF-8-kodingen har vært en etterlengtet løsning på flere problemer med interoperatibilitet, ettersom det letter internasjonal utveksling, og fjerner de vilkårlige begrensninger på tegn som kan brukes i et dokument. En ulempe er at den måtte gå gjennom en ganske vanskelig overgangsfase. Siden den ikke kan være helt gjennomsiktig (det vil si, det kan ikke skje samtidig over hele verden), kreves to konverteringsoperasjoner; en for filinnholdet, og den andre på filnavnet. Heldigvis er mesteparten av denne migreringen fullført, og vi diskuterer dette hovedsakelig for referansen.

en: <emphasis>CULTURE</emphasis> <foreignphrase>Mojibake</foreignphrase> and interpretation errors
nb-NO: <emphasis>KULTUR</emphasis> <foreignphrase>Mojibake</foreignphrase> og tolkningsfeil

en: Thus, if a French text appears normal with the exception of accented letters and certain symbols which appear to be replaced with sequences of characters like “Ã©” or Ã¨” or “Ã§”, it is probably a file encoded as UTF-8 but interpreted as ISO-8859-1 or ISO-8859-15. This is a sign of a local installation that has not yet been migrated to UTF-8. If, instead, you see question marks instead of accented letters — even if these question marks seem to also replace a character that should have followed the accented letter — it is likely that your installation is already configured for UTF-8 and that you have been sent a document encoded in Western ISO.
nb-NO: Dermed, hvis en fransk tekst synes normal med unntak av aksentbokstaver og visse symboler som ser ut til å ha blitt erstattet med sekvenser av tegn som «Ã ©» eller «Ã¨» eller «Â§», er det sannsynligvis en fil kodet som UTF-8 som er tolket som ISO-8859-1 eller ISO-8859-15. Dette er et uttrykk for at en lokal installasjon ennå ikke er overført til UTF-8. Hvis du i stedet ser spørsmålstegn i stedet for bokstaver med aksenter - selv om disse spørsmålstegnene også ser ut til å erstatte en karakter som burde ha fulgt bokstaven med aksent - er det sannsynlig at installasjonen er ferdig oppsatt for UTF-8, og at du har blitt sendt et dokument som er kodet i Vest-ISO.

en: So much for “simple” cases. These cases only appear in Western culture, since Unicode (and UTF-8) was designed to maximize the common points with historical encodings for Western languages based on the Latin alphabet, which allows recognition of parts of the text even when some characters are missing.
nb-NO: Nok om «enkle» saker. Så enkelt er det bare i vestlig kultur, siden Unicode (og UTF-8) er designet for å maksimere kompatibilitet med historiske kodinger for vestlige språk basert på det latinske alfabetet, noe som gjør det mulig å gjenkjenne deler av teksten selv når noen tegn mangler.

en: In more complex configurations, which, for example, involve two environments corresponding to two different languages that do not use the same alphabet, you often get completely illegible results — a series of abstract symbols that have nothing to do with each other. This is especially common with Asian languages due to their numerous languages and writing systems. The Japanese word <foreignphrase>mojibake</foreignphrase> has been adopted to describe this phenomenon. When it appears, diagnosis is more complex and the simplest solution is often to simply migrate to UTF-8 on both sides.
nb-NO: I mer komplekse oppsett, som for eksempel involverer to miljøer som tilsvarer to forskjellige språk som ikke bruker det samme alfabetet, får du ofte helt uleselige resultater – en serie abstrakte symboler som ikke har noe å gjøre med hverandre. Dette er spesielt vanlig med asiatiske språk på grunn av sine mange språk og skriftsystemer. Det japanske ordet <foreignphrase>mojibake</foreignphrase> er tatt i bruk for å beskrive dette fenomenet. Når det vises, er diagnosen mer kompleks, og den enkleste løsningen er ofte bare å gå over til UTF-8 på begge sider.

en: As far as file names are concerned, the migration can be relatively simple. The <command>convmv</command> tool (in the package with the same name) was created specifically for this purpose; it allows renaming files from one encoding to another. The use of this tool is relatively simple, but we recommend doing it in two steps to avoid surprises. The following example illustrates a UTF-8 environment containing directory names encoded in ISO-8859-15, and the use of <command>convmv</command> to rename them.
nb-NO: Når det gjelder filnavn, kan migrasjonen være relativt enkel. <command>convmv</command>-verktøyet (i pakken med samme navn) er laget spesielt for dette formålet; det kan døpe om filer fra en tegnkoding til en annen. Bruken av verktøyet er relativt enkelt, men vi anbefaler å gjøre det i to trinn for å unngå overraskelser. Følgende eksempel viser et UTF-8-miljø med katalognavn kodet i ISO-8859-15, og bruken av <command>convmv</command> til å gi dem nye navn.

en: For the file content, conversion procedures are more complex due to the vast variety of existing file formats. Some file formats include encoding information that facilitates the tasks of the software used to treat them; it is sufficient, then, to open these files and re-save them specifying UTF-8 encoding. In other cases, you have to specify the original encoding (ISO-8859-1 or “Western”, or ISO-8859-15 or “Western (Euro)”, according to the formulations) when opening the file.
nb-NO: For filinnholdet er konverteringsprosedyrer mer kompliserte på grunn av det enorme utvalg av eksisterende filformater. Noen filformater inkluderer kodingsinformasjon som forenkler oppgavene for programvaren som brukes til å behandle dem. Da er det tilstrekkelig å åpne disse filene, og lagre dem igjen, og spesifisere UTF-8-koding. I andre tilfelle må du spesifisere den originale kodingen (ISO-8859-1, eller «Western», eller ISO-8859-15, eller «Western (Euro)», i henhold til formuleringene) når du åpner filen.

en: Configuring the Network
nb-NO: Oppsett av nettverket

en: <primary>configuration</primary><secondary>network</secondary><seealso>network</seealso>
nb-NO: <primary>oppsett</primary><secondary>nettverk</secondary><seealso>nettverk</seealso>

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Essential network concepts (Ethernet, IP address, subnet, broadcast)
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Viktige nettverkskonsepter (Ethernet, IP-adresse, subnett, kringkasting)

en: <primary>connector, RJ45</primary>
nb-NO: <primary>kontakt, RJ45</primary>

en: <primary>RJ45 connector</primary>
nb-NO: <primary>RJ45-kontakt</primary>

en: Most modern local networks use the Ethernet protocol, where data is split into small blocks called frames and transmitted on the wire one frame at a time. Data speeds vary from 10 Mb/s for older Ethernet cards to 100 Gb/s in the newest cards (with the most common rate currently growing from 100 Mb/s to 10 Gb/s). The most widely used cables are called 10BASE-T, 100BASE-T, 1000BASE-T, 10GBASE-T and 40GBASE-T, depending on the throughput they can reliably provide (the T stands for “twisted pair”); those cables end in an RJ45 connector. There are other cable types, used mostly for speeds of 10 Gb/s and above.
nb-NO: De fleste moderne lokale nettverk bruker Ethernet-protokollen, der data deles inn i små blokker kalt rammer, som sendes over ledningen enkeltvis. Datahastigheten varierer fra 10 Mb/s for eldre Ethernet-kort til 100 Gb/s for de nyeste kortene (med den vanligste hastigheten for tiden økende fra 1000 Mb/s til 10 Gb/s). De mest brukte kablene kalles 10BASE-T, 100BASE-T, 1000BASE-T, 10GBASE-T, og 40GBASE-T avhengig av hastigheten de med sikkerhet kan gi (T står for «twisted pair», altså flettet par). Disse kablene ender i en RJ-45-kontakt. Det finnes andre kabeltyper, som mest brukes for hastigheter på 10 Gb/s og oppover.

en: <primary>address, IP address</primary>
nb-NO: <primary>adresse, IP-adresse</primary>

en: <primary>IP</primary><secondary>address</secondary>
nb-NO: <primary>IP</primary><secondary>adresse</secondary>

en: <primary>network</primary><secondary>IP address</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>IP-adresse</secondary>

en: An IP address is a number used to identify a network interface on a computer on a local network or the Internet. In the currently most widespread version of IP (IPv4), this number is encoded in 32 bits, and is usually represented as 4 numbers separated by periods (e.g. <literal>192.168.0.1</literal>), each number being between 0 and 255 (inclusive, which corresponds to 8 bits of data). The next version of the protocol, IPv6, extends this addressing space to 128 bits, and the addresses are generally represented as a series of hexadecimal numbers separated by colons (e.g., 2001:0db8:13bb:0002:0000:0000:0000:0020, or 2001:db8:13bb:2::20 for short).
nb-NO: En IP-adresse er et nummer som brukes til å identifisere en datamaskins nettverksgrensesnitt, enten på et lokalt nettverk eller Internett. I den nå mest utbredte versjonen av IP (IPv4) består dette tallet av 32 bit, vanligvis skrevet som 4 tall atskilt med punktum (f.eks. <literal>192.168.0.1</literal>), hvert tall mellom 0 og 255 (inklusivt, som tilsvarer 8 bit data). Den neste versjonen av protokollen utvider dette adresserommet til 128 bit, og disse adressene skrives som en serie av heksadesimale tall atskilt med kolon (for eksempel 2001:0db8:13bb:0002:0000:0000:0000:0020, eller forkortet, 2001:db8:13bb:2::20).

en: <primary>subnet</primary>
nb-NO: <primary>subnett</primary>

en: <primary>mask</primary><secondary>subnet mask</secondary>
nb-NO: <primary>maske</primary><secondary>subnettmaske</secondary>

en: <primary>network</primary><secondary>subnet mask</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>subnettmaske</secondary>

en: A subnet mask (netmask) defines in its binary code which portion of an IP address corresponds to the network, the remainder specifying the machine. In the example of configuring a static IPv4 address given here, the subnet mask, <literal>255.255.255.0</literal> (24 “1”s followed by 8 “0”s in binary representation) indicates that the first 24 bits of the IP address correspond to the network address, and the other 8 are specific to the machine. In IPv6, for readability, only the number of “1”s is expressed; the netmask for an IPv6 network could, thus, be <literal>64</literal>.
nb-NO: I sin binærkode definerer en nettverksmaske (nettmaske) hvilken del av en IP-adresse som samsvarer med nettverket, resten spesifiserer maskinen. I eksemplet med oppsett av en statisk IPv4-adresse gitt her, nettverksmaske <literal>255.255.255.0</literal> (binært med 24 «1»-ere fulgt av 8 «0»-er) indikerer at de første 24 bit av IP-adressen tilsvarer nettverksadressen, og de andre 8 er spesifikke for maskinen. I IPv6, for lesbarheten, er bare antallet «1»-ere angitt; nettmasken for et IPv6-nettverk kan dermed være <literal>64</literal>.

en: The network address is an IP address in which the part describing the machine's number is 0. The range of IPv4 addresses in a complete network is often indicated by the syntax, <emphasis>a.b.c.d/e</emphasis>, in which <emphasis>a.b.c.d</emphasis> is the network address and <emphasis>e</emphasis> is the number of bits affected to the network part in an IP address. The example network would thus be written: <literal>192.168.0.0/24</literal>. The syntax is similar in IPv6: <literal>2001:db8:13bb:2::/64</literal>.
nb-NO: Nettverksadressen er en IP-adresse der den delen som beskriver maskinens nummer er 0. Området for IPv4-adresser i et fullstendig nett er ofte angitt med syntaksen <emphasis>a.b.c.d/e</emphasis>, der <emphasis>a.b.c.d</emphasis> er nettverksadressen og, <emphasis>e</emphasis> er det antall bit som berører nettverksdelen i en IP-adresse. Eksempel-nettverket skal da skrives <literal>192.168.0.0/24</literal>. Syntaksen er tilsvarende i IPv6: <literal>2001:db8:13bb:2::/64</literal>.

en: <primary>router</primary>
nb-NO: <primary>ruter</primary>

en: <primary>bridge</primary>
nb-NO: <primary>bro (bridge)</primary>

en: <primary>network</primary><secondary>router</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>ruter</secondary>

en: A router is a machine that connects several networks to each other. All traffic coming through a router is guided to the correct network. To do this, the router analyzes incoming packets and redirects them according to the IP address of their destination. The router is often known as a gateway; in this configuration, it works as a machine that helps reach out beyond a local network (towards an extended network, such as the Internet).
nb-NO: En ruter er en maskin som forbinder flere nettverk med hverandre. All trafikk som kommer via en ruter blir guidet til riktig nettverk. For å gjøre dette analyserer ruteren innkommende pakker, og viderekobler dem ut fra IP-adressen til bestemmelsesstedet. Ruteren er ofte kjent som en innfallsport; med dette oppsettet fungerer den som en maskin som bidrar til å nå utover et lokalt nettverk (mot et utvidet nettverk, slik som Internett).

en: <primary>broadcast</primary>
nb-NO: <primary>kringkasting</primary>

en: <primary>network</primary><secondary>broadcast</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>kringkasting</secondary>

en: The special broadcast address connects all the stations in a network. Almost never “routed”, it only functions on the network in question. Specifically, it means that a data packet addressed to the broadcast never passes through the router.
nb-NO: Den spesielle kringkastingsadressen forbinder alle stasjonene i et nettverk. Nesten aldri «rutet», funger den bare på det aktuelle nettverket. Nærmere bestemt betyr dette at en datapakke adressert til kringkastingsadressen aldri passerer gjennom ruteren.

en: This chapter focuses on IPv4 addresses, since they are currently the most commonly used. The details of the IPv6 protocol are approached in <xref linkend="sect.ipv6" />, but the concepts remain the same.
nb-NO: Dette kapittelet fokuserer på IPv4-adresser, siden de er de mest vanlige i dag. Vi går nærmere inn på detaljene i IPv6-protokollen i <xref linkend="sect.ipv6" />, men begrepene forblir de samme.

en: The network is automatically configured during the initial installation. If Network Manager gets installed (which is generally the case for full desktop installations), then it might be that no configuration is actually required (for example, if you rely on DHCP on a wired connection and have no specific requirements). If a configuration is required (for example, for a WiFi interface), then it will create the appropriate file in <filename>/etc/NetworkManager/system-connections/</filename>.
nb-NO: Nettverket settes opp automatisk under den første installasjonen. Hvis Network Manager blir installert (som vanligvis er tilfelle for fulle stasjonære installasjoner), kan det være at det faktisk ikke er nødvendig med noe oppsett (for eksempel hvis du er avhengig av DHCP på en kablet tilkobling og ikke har noen spesifikke krav). Hvis et oppsett er nødvendig (for eksempel for et Wi-Fi-grensesnitt), vil den opprette den aktuelle filen i <filename>/etc/NetworkManager/system-connections/</filename>.

en: <emphasis>NOTE</emphasis> NetworkManager
nb-NO: <emphasis>MERK</emphasis> NetworkManager

en: <primary>network</primary><secondary>configuration</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>oppsett</secondary>

en: <primary>configuration</primary><secondary>network</secondary>
nb-NO: <primary>oppsett</primary><secondary>nettverk</secondary>

en: <primary>interface</primary><secondary>network interface</secondary>
nb-NO: <primary>grensesnitt</primary><secondary>nettverksgrensesnitt interface</secondary>

en: Ethernet Interface
nb-NO: Ethernet-grensesnitt

en: <primary>network</primary><secondary>hostname</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>vertsnavn</secondary>

en: <primary>network</primary><secondary>ethernet</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>ethernet</secondary>

en: <primary>network</primary><secondary>dynamic</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>dynamisk</secondary>

en: If the computer has an Ethernet card, the IP network that is associated with it must be configured by choosing from one of two methods. The simplest method is dynamic configuration with DHCP, and it requires a DHCP server on the local network. It may indicate a desired hostname, corresponding to the <literal>hostname</literal> setting in the example below. The DHCP server then sends configuration settings for the appropriate network.
nb-NO: Hvis datamaskinen har et Ethernet-kort, må det IP-nettet som er forbundet med det, bli satt opp ved å velge blant en av to metoder. Den enkleste metoden er dynamisk oppsett med DHCP, og det krever en DHCP-tjenermaskin i det lokale nettverket. Det kan indikere et ønsket vertsnavn, tilsvarende <literal>hostname</literal>-innstillingen i eksempelet nedenfor. DHCP-tjeneren sender deretter oppsettsinnstillinger for det aktuelle nettverket.

en: DHCP configuration
nb-NO: Oppsett av DHCP

en: <primary>network</primary><secondary>DHCP</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>DHCP</secondary>

en: <emphasis>IN PRACTICE</emphasis> Names of network interfaces
nb-NO: <emphasis>IN PRACTICE</emphasis> Navn på nettverksgrensesnitt

en: <primary><literal>eth</literal>, network interface</primary>
nb-NO: <primary><literal>eth</literal>, nettverksgrensesnitt</primary>

en: <primary><literal>en</literal>, network interface</primary>
nb-NO: <primary><literal>en</literal>, nettverksgrensesnitt</primary>

en: <primary><literal>wlan</literal>, network interface</primary>
nb-NO: <primary><literal>wlan</literal>, nettverksgrensesnitt</primary>

en: <primary><literal>wl</literal>, network interface</primary>
nb-NO: <primary><literal>wl</literal>, nettverksgrensesnitt</primary>

en: <primary>network</primary><secondary><literal>eth</literal> interface</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary><literal>eth</literal>-grensesnitt</secondary>

en: <primary>network</primary><secondary><literal>en</literal> interface</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary><literal>en</literal>-grensesnitt</secondary>

en: <primary>network</primary><secondary><literal>wlan</literal> interface</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary><literal>wlan</literal>-grensesnitt</secondary>

en: <primary>network</primary><secondary><literal>wl</literal> interface</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary><literal>wl</literal>-grensesnitt</secondary>

en: <primary>network</primary><secondary>interfaces</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>grensesnitt</secondary>

en: <primary>predictable network names</primary>
nb-NO: <primary>forutsigbare nettverksnavn</primary>

en: <primary>connection</primary><secondary>by ethernet card</secondary>
nb-NO: <primary>tilkobling</primary><secondary>med ethernettkort</secondary>

en: Obviously, you are free to override this policy and/or to complement it to customize the names of some specific interfaces. You can find out the names of the network interfaces in the output of <command>ip addr</command> (or as filenames in <filename>/sys/class/net/</filename>).
nb-NO: Det er klart at du står fritt til å overstyre denne fremgangsmåten og/eller komplettere den for å tilpasse navnene til bestemte grensesnitt. Du kan finne navnene på nettverksgrensesnittene i <command>ip addr</command> (eller som filnavn i <filename>/sys/class/net/</filename>).

en: <primary>kernel</primary><secondary><literal>net.ifnames</literal></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><literal>net.ifnames</literal></secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary><literal>biosdevname</literal></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><literal>biosdevname</literal></secondary>

en: The predecessor of the predictable name scheme was called “persistent name scheme”. It was done using a <emphasis role="pkg">udev</emphasis> rule to assign the device name based on the MAC address. This scheme has been abandoned and with the release of Debian 10 <emphasis role="distribution">Buster</emphasis> users have been encouraged to migrate to predictable network device names. <ulink type="block" url="https://www.debian.org/releases/buster/amd64/release-notes/ch-information.en.html#migrate-interface-names" />
nb-NO: Forløperen til det forutsigbare navngivningssystemet het «persistent name scheme» (~vedvarende navnesystem). Det ble gjort ved bruk av en <emphasis role="pkg">udev</emphasis>-regel for å tildele et enhetsnavn basert på MAC-adressen. Dette systemet har blitt forkastet og fra Debian 10 <emphasis role="distribution">Buster</emphasis> blir brukere oppfordret til å gå over til forutsigbare navn på enhetsnavn. <ulink type="block" url="https://www.debian.org/releases/buster/amd64/release-notes/ch-information.en.html#migrate-interface-names" />

en: A “static” configuration must indicate network settings in a fixed manner. This includes at least the IP address and subnet mask; network and broadcast addresses are also sometimes listed. A router connecting to the exterior will be specified as a gateway.
nb-NO: Et «statisk» oppsett må angi nettverksinnstillinger på en bestemt måte. Dette inkluderer minst IP-adressen og nettverksmasken, og noen ganger er også kringkastingsadresser oppført. En ruter som kobler til omverdenen blir spesifisert som en port (gateway).

en: Static configuration
nb-NO: Statisk oppsett

en: <primary>network</primary><secondary>address</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>adresse</secondary>

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Multiple addresses
nb-NO: <emphasis>MERK</emphasis> Flere adresser

en: As you can guess, the configurations can be rather complex, but these options are only used in very special cases. The examples cited here are typical of the usual configurations.
nb-NO: Som du sikkert gjetter, kan oppsett være nokså komplekst, men disse alternativene er kun brukt i helt spesielle tilfeller. Eksemplene nevnt her er typiske for vanlige oppsett.

en: Wireless Interface
nb-NO: Trådløst grensesnitt

en: Getting wireless network cards to work can be a bit more challenging. First of all, they often require the installation of proprietary firmwares which are not installed by default in Debian. Then wireless networks rely on cryptography to restrict access to authorized users only, this implies storing some secret key in the network configuration. Let's tackle those topics one by one.
nb-NO: Å få trådløse nettverkskort til å fungere kan være litt mer utfordrende. Først av alt krever de ofte installasjon av proprietære fastprogrammer som ikke er installert som standard i Debian. Da er trådløse nettverk avhengige av kryptografi for å begrense tilgangen bare til autoriserte brukere. Det innebærer å lagre en eller annen hemmelig nøkkel i nettverksoppsettet. La oss takle disse temaene et etter et.

en: Installing the required firmwares
nb-NO: Å installere fastprogrammer som kreves

en: First you have to enable the non-free repository in APT's sources.list file: see <xref linkend="sect.apt-sources.list" /> for details about this file. Many firmware are proprietary and are thus located in this repository. You can try to skip this step if you want, but if the next step doesn't find the required firmware, retry after having enabled the non-free section.
nb-NO: Først må du aktivere det ikke-frie depotet i APTs sources.list-fil: se <xref linkend ="sect.apt-sources.list" /> for detaljer om denne filen. Mange fastprogrammer er proprietære og ligger dermed i dette depotet. Du kan prøve å hoppe over dette trinnet hvis du vil, men hvis neste trinn ikke finner det nødvendige fastprogrammet, prøv igjen etter å ha aktivert den ikke-frie seksjonen.

en: Then you have to install the appropriate <literal>firmware-*</literal> packages. If you don't know which package you need, you can install the <emphasis role="pkg">isenkram</emphasis> package and run its <command>isenkram-autoinstall-firmware</command> command. The packages are often named after the hardware manufacturer or the corresponding kernel module: <emphasis role="pkg">firmware-iwlwifi</emphasis> for Intel wireless cards, <emphasis role="pkg">firmware-atheros</emphasis> for Qualcomm Atheros, <emphasis role="pkg">firmware-ralink</emphasis> for Ralink, etc. A reboot is then recommended because the kernel driver usually looks for the firmware files when it is first loaded and no longer afterwards.
nb-NO: Så må du installere de aktuelle <literal>firmware-*</literal> pakkene. Hvis du ikke vet hvilken pakke du trenger, kan du installere <emphasis role="pkg">isenkram</emphasis> pakken og kjøre dens <command>isenkram-autoinstall-firmware</command> kommando. Pakkene blir ofte oppkalt etter maskinvareprodusenten eller den tilsvarende kjernemodulen: <emphasis role="pkg">firmware-iwlwifi</emphasis> for Intel trådløse kort, <emphasis role="pkg">firmware-atheros</emphasis> for Qualcomm Atheros, <emphasis role="pkg">firmware-ralink</emphasis> for Ralink, etc. Deretter anbefales en omstart fordi kjernedriveren vanligvis ser etter fastprogramfilene når den først lastes og ikke etter det.

en: Wireless specific entries in <filename>/etc/network/interfaces</filename>
nb-NO: Trådløs-spesifikke oppføringer i <filename>/etc/network/interfaces</filename>

en: <emphasis>ifupdown</emphasis> is able to manage wireless interfaces but it needs the help of the <emphasis role="pkg">wpasupplicant</emphasis> package which provides the required integration between <emphasis>ifupdown</emphasis> and the <command>wpa_supplicant</command> command used to configure the wireless interfaces (when using WPA/WPA2 encryption). The usual entry in <filename>/etc/network/interfaces</filename> needs to be extended with two supplementary parameters to specify the name of the wireless network (aka its SSID) and the <emphasis>Pre-Shared Key</emphasis> (PSK).
nb-NO: <emphasis>ifupdown</emphasis> kan administrere trådløse grensesnitt, men den trenger hjelp av <emphasis role="pkg">wpasupplicant</emphasis>-pakken som gir den nødvendige integrasjonen mellom <emphasis>ifupdown</emphasis> og <command>wpa_supplicant</command>-kommandoen som brukes til å sette opp de trådløse grensesnittene (når du bruker WPA / WPA2-kryptering). Den vanlige oppføringen i <filename>/etc/network/interfaces</filename> må utvides med to tilleggsparametere for å spesifisere navnet på det trådløse nettverket, (også kalt SSID) og <emphasis>Pre-Shared Key</emphasis> (PSK).

en: DHCP configuration for a wireless interface
nb-NO: DHCP-oppsett for et trådløst grensesnitt

en: The <literal>wpa-psk</literal> parameter can contain either the plain text passphrase or its hashed version generated with <command>wpa_passphrase <replaceable>SSID</replaceable> <replaceable>passphrase</replaceable></command>. If you use an unencrypted wireless connection, then you should put a <literal>wpa-key-mgmt NONE</literal> and no <literal>wpa-psk</literal> entry. For more information about the possible configuration options, have a look at <filename>/usr/share/doc/wpasupplicant/README.Debian.gz</filename>.
nb-NO: Parameteren <literal>wpa-psk</literal> kan enten inneholde en passordfrase i ren tekst eller i nøkkelversjonen generert med <command>wpa_passphrase <replaceable>SSID</replaceable> <replaceable>passphrase</replaceable></command>. Hvis du bruker en ukryptert trådløs tilkobling, bør du sette en <literal>wpa-key-mgmt NONE</literal> og ikke en <literal>wpa-psk</literal>-oppføring. Hvis du vil ha mer informasjon om de mulige alternative oppsettene, kan du se <filename>/usr/share/doc/wpasupplicant/README.Debian.gz</filename>.

en: At this point, you should consider restricting the read permissions on <filename>/etc/network/interfaces</filename> to the root user only since the file contains a private key that not all users should have access to.
nb-NO: På dette tidspunktet bør du vurdere å begrense lesetillatelsene på <filename>/etc/network/interfaces</filename> bare til rotbrukeren siden filen inneholder en privat nøkkel som ikke alle brukere skal ha tilgang til.

en: <emphasis>HISTORY</emphasis> WEP encryption
nb-NO: <emphasis>HISTORIE</emphasis> WEP-kryptering

en: Usage of the deprecated WEP encryption protocol is possible with the <emphasis role="pkg">wireless-tools</emphasis> package. See <filename>/usr/share/doc/wireless-tools/README.Debian</filename> for instructions.
nb-NO: Bruk av den utdaterte WEP-krypteringsprotokollen er mulig med <emphasis role="pkg">wireless-tools</emphasis>-pakken. Se <filename>/usr/share/doc/wireless-tools/README.Debian</filename> for instruksjoner.

en: Connecting with PPP through a PSTN Modem
nb-NO: Forbinde PPP gjennom et PSTN-modem

en: <primary>point to point</primary>
nb-NO: <primary>punkt til punkt</primary>

en: <primary>connection</primary><secondary>by PSTN modem</secondary>
nb-NO: <primary>tilkobling</primary><secondary>av PSTN-modem</secondary>

en: A point to point (PPP) connection establishes an intermittent connection; this is the most common solution for connections made with a telephone modem (“PSTN modem”, since the connection goes over the public switched telephone network).
nb-NO: Et punkt til punkt (PPP) etablerer en periodisk forbindelse. Dette er den mest vanlige løsning for tilkoblinger med et telefonmodem («PSTN-modem», ettersom forbindelsen går over det offentlige, svitsjede telefonnettet).

en: A connection by telephone modem requires an account with an access provider, including a telephone number, username, password, and, sometimes the authentication protocol to be used. Such a connection is configured using the <command>pppconfig</command> tool in the Debian package of the same name. By default, it sets up a connection named <literal>provider</literal> (as in Internet service provider). When in doubt about the authentication protocol, choose <emphasis>PAP</emphasis>: it is offered by the majority of Internet service providers.
nb-NO: En tilkobling via telefonmodem krever en konto med en aksessleverandør, inkludert et telefonnummer, brukernavn, passord, og noen ganger skal det brukes en autentiseringsprotokoll. En slik forbindelse er satt opp ved hjelp av verktøyet <command>pppconfig</command> i Debian-pakken med samme navn. Som standard setter det opp en forbindelse som heter <literal>provider</literal> (som i Internett-leverandør). Når du er i tvil om autentiseringsprotokollen, velg <emphasis>PAP</emphasis>: Den tilbys av de fleste Internett-leverandører.

en: After configuration, it is possible to connect using the <command>pon</command> command (giving it the name of the connection as a parameter, when the default value of <literal>provider</literal> is not appropriate). The link is disconnected with the <command>poff</command> command. These two commands can be executed by the root user, or by any other user, provided they are in the <literal>dip</literal> group.
nb-NO: Etter å ha satt opp blir det mulig å koble til med kommandoen <command>pon</command> (gi den navnet på tilkoblingen som et parameter, når standardverdien <literal>provider</literal> ikke er hensiktsmessig). Forbindelsen blir koblet fra med kommandoen <command>poff</command>. Disse to kommandoer kan utføres av root-brukeren, eller av en annen bruker, forutsatt at de er medlem i gruppen <literal>dip</literal>.

en: Connecting through an ADSL Modem
nb-NO: Tilkobling med et ADSL-modem

en: <primary>connection</primary><secondary>by ADSL modem</secondary>
nb-NO: <primary>tilkobling</primary><secondary>med ADSL-modem</secondary>

en: The generic term “ADSL modem” covers a multitude of devices with very different functions. The modems that are simplest to use with Linux are those that have an Ethernet interface (and not only a USB interface). These tend to be popular; most ADSL Internet service providers lend (or lease) a “box” with Ethernet interfaces. Depending on the type of modem, the configuration required can vary widely.
nb-NO: Fellesbetegnelsen «ADSL-modem» dekker en rekke enheter med svært ulike oppgaver. Enklest å bruke med Linux er modemene som har et Ethernet-grensesnitt (og ikke bare et USB-grensesnitt). Disse pleier å være populære. De fleste ADSL Internett-leverandører låner ut (eller leaser) en «boks» med Ethernet-grensesnitt. Avhengig av typen modem, er det stor variasjon i oppsettet som kreves.

en: Modems Supporting PPPOE
nb-NO: Modemer som støtter PPPOE

en: Some Ethernet modems work with the PPPOE protocol (Point to Point Protocol over Ethernet). The <command>pppoeconf</command> tool (from the package with the same name) will configure the connection. To do so, it modifies the <filename>/etc/ppp/peers/dsl-provider</filename> file with the settings provided and records the login information in the <filename>/etc/ppp/pap-secrets</filename> and <filename>/etc/ppp/chap-secrets</filename> files. It is recommended to accept all modifications that it proposes.
nb-NO: Noen Ethernet-modemer arbeider med PPPoE-protokollen (Point to Point Protocol over Ethernet). Verktøyet <command>pppoeconf</command> (fra pakken med samme navn) vil sette opp tilkoblingen. For å gjøre dette endrer den filen <filename>/etc/ppp/peers/dsl-provider</filename> med innstillingene gitt, og registrerer påloggingsinformasjonen i filene <filename>/etc/ppp/pap-secrets</filename> og <filename>/etc/ppp/chap-secrets</filename>. Det anbefales å godta alle endringer som foreslås.

en: Once this configuration is complete, you can open the ADSL connection with the command, <command>pon dsl-provider</command> and disconnect with <command>poff dsl-provider</command>.
nb-NO: Så snart dette oppsettet er fullført, kan du åpne ADSL-tilkobling med kommandoen, <command>pon dsl-provider</command>, og koble den fra med <command>poff dsl-provider</command>.

en: <primary><literal>dsl-provider</literal></primary>
nb-NO: <primary><literal>DSL-tilbyder</literal></primary>

en: <emphasis>TIP</emphasis> Starting <command>ppp</command> at boot
nb-NO: <emphasis>TIPS</emphasis> som starter <command>ppp</command> ved oppstart

en: PPP connections over ADSL are, by definition, intermittent. Since they are usually not billed according to time, there are few downsides to the temptation of keeping them always open. The standard means to do so is to use the init system.
nb-NO: PPP-forbindelser over ADSL er, per definisjon, periodiske. Siden de vanligvis ikke faktureres etter tidsbruk, er det få motforestillinger mot å alltid holde dem åpne. Standardmåtene å gjøre det på, er å bruke init-systemet.

en: With systemd, adding an automatically restarting task for the ADSL connection is a simple matter of creating a “unit file” such as <filename>/etc/systemd/system/adsl-connection.service</filename>, with contents such as the following:
nb-NO: Med systemd, er å legge til en automatisk omstartsoppgave for ADSL-tilkoblingenen, en enkel sak ved å lage en «unit file» (enhetsfil), slik som <filename>/etc/systemd/system/adsl-connection.service</filename>, med følgende innhold:

en: Once this unit file has been defined, it needs to be enabled with <command>systemctl enable adsl-connection</command>. Then the loop can be started manually with <command>systemctl start adsl-connection</command>; it will also be started automatically on boot.
nb-NO: Så snart denne unit-filen er definert, må den aktiveres med <command>systemctl enable adsl-connection</command>. Så kan sløyfen startes manuelt med <command>systemctl start adsl-connection</command>. Den vil også bli startet automatisk ved oppstart.

en: On systems not using <command>systemd</command> (including <emphasis role="distribution">Wheezy</emphasis> and earlier versions of Debian), the standard SystemV init works differently. On such systems, all that is needed is to add a line such as the following at the end of the <filename>/etc/inittab</filename> file; then, any time the connection is disconnected, <command>init</command> will reconnect it.
nb-NO: På systemer som ikke bruker <command>systemd</command> (medregnet <emphasis role="distribution">Wheezy</emphasis> og tidligere versjoner av Debian), fungerer standard SystemV init annerledes. I slike systemer er alt som er nødvendig å legge til en linje som følgende ved slutten av <filename>/etc/inittab</filename>-filen; så, hver gang forbindelsen blir frakoblet, vil <command>init</command> åpne den igjen.

en: For ADSL connections that auto-disconnect on a daily basis, this method reduces the duration of the interruption.
nb-NO: For ADSL-forbindelser som daglig auto-frakobler, reduserer metoden varigheten av avbruddet.

en: Modems Supporting PPTP
nb-NO: Modemer som støtter PPTP

en: The PPTP (Point-to-Point Tunneling Protocol) protocol was created by Microsoft. Deployed at the beginning of ADSL, it was quickly replaced by PPPOE. If this protocol is forced on you, see <xref linkend="sect.pptp" />.
nb-NO: Protokollen PPTP (Point-to-Point Tunneling Protocol) ble opprettet av Microsoft. I begynnelsen utplassert av ADSL, og ble raskt erstattet av PPPOE. Hvis denne protokollen er tvunget på deg, se <xref linkend="sect.pptp" />.

en: Modems Supporting DHCP
nb-NO: Modemer som støtter DHCP

en: When a modem is connected to the computer by an Ethernet cable (crossover cable) you typically configure a network connection by DHCP on the computer; the modem automatically acts as a gateway by default and takes care of routing (meaning that it manages the network traffic between the computer and the Internet).
nb-NO: Når et modem er koblet til datamaskinen med en Ethernet-kabel (krysset kabel), setter du vanligvis opp en nettverkstilkobling med DHCP på datamaskinen. Modemet fungerer automatisk som en standard systemport, og tar seg av ruting (som betyr at den håndterer nettverkstrafikk mellom datamaskinen og Internett).

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Crossover cable for a direct Ethernet connection
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Krysset kabel for en direkte Ethernet-forbindelse

en: <primary>crossover cable</primary>
nb-NO: <primary>crossover kabel (krysskabel)</primary>

en: Computer network cards expect to receive data on specific wires in the cable, and send their data on others. When you connect a computer to a local network, you usually connect a cable (straight or crossover) between the network card and a repeater or switch. However, if you want to connect two computers directly (without an intermediary switch or repeater), you must route the signal sent by one card to the receiving side of the other card, and vice-versa. This is the purpose of a crossover cable, and the reason it is used.
nb-NO: Datamaskinenes nettverkskort forventes å motta data fra bestemte ledninger i kabelen, og sende sine data på andre. Når du kobler en datamaskin til et lokalt nettverk, kobler du vanligvis en kabel (rett eller i kryss) mellom nettverkskortet og en nettverksveksler eller svitsj. Men hvis du vil koble to datamaskiner direkte (uten mellomliggende svitsj eller nettverksbryter), må du rute signalet fra ett kort til mottakersiden av det andre kortet, og vice versa. Dette er hensikten med en krysset kabel, og grunnen til at den brukes.

en: Note that this distinction has become almost irrelevant over time, as modern network cards are able to detect the type of cable present and adapt accordingly, so it won't be unusual that both kinds of cable will work in a given location.
nb-NO: Merk at dette skillet er blitt nesten irrelevant over tid, ettersom moderne nettverkskort er i stand til å oppdage type tilstedeværende kabel og tilpasse seg etter den. Så det vil ikke være uvanlig at begge typer kabel vil virke på et gitt sted.

en: Most “ADSL routers” on the market can be used like this, as do most of the ADSL modems provided by Internet services providers.
nb-NO: De fleste «ADSL-rutere» på markedet kan brukes slik, som de fleste av ADSL-modemene som leveres fra Internett-leverandørene.

en: Automatic Network Configuration for Roaming Users
nb-NO: Automatisk nettverksoppsett for roaming-brukere

en: <primary>network</primary><secondary>roaming configuration</secondary>
nb-NO: <primary>nettverk</primary><secondary>roamingoppsett</secondary>

en: Many Falcot engineers have a laptop computer that, for professional purposes, they also use at home. The network configuration to use differs according to location. At home, it may be a wifi network (protected by a WPA key), while the workplace uses a wired network for greater security and more bandwidth.
nb-NO: Mange Falcot-ingeniører har en bærbar datamaskin for profesjonell bruk, som de også bruker hjemme. Nettverksoppsettet avhenger av hvor den befinner seg. Hjemme kan det være et wifi-nettverk (beskyttet av en WPA-nøkkel), mens arbeidsplassen bruker et kablet nettverk for større sikkerhet og mer båndbredde.

en: To avoid having to manually connect or disconnect the corresponding network interfaces, administrators installed the <emphasis role="pkg">network-manager</emphasis> package on these roaming machines. This software enables a user to easily switch from one network to another using a small icon displayed in the notification area of their graphical desktop. Clicking on this icon displays a list of available networks (both wired and wireless), so they can simply choose the network they wish to use. The program saves the configuration for the networks to which the user has already connected, and automatically switches to the best available network when the current connection drops.
nb-NO: For å unngå å koble manuelt til eller fra det tilhørende nettverksgrensesnittet installerte administratorene pakken <emphasis role="pkg">network-manager</emphasis> på disse flyttbare maskinene. Denne programvaren gjør at brukeren kan enkelt bytte fra ett nettverk til et annet ved hjelp av et lite ikon i systemstatusfeltet på det grafiske skrivebordet. Ved å klikke på dette ikonet vises en liste over tilgjengelige nettverk (både kablet og trådløst), slik at de rett og slett kan velge nettverket de ønsker å bruke. Programmet lagrer oppsett for nettverkene som brukeren allerede har koblet til, og bytter automatisk til det beste tilgjengelige nettverket når den gjeldende tilkoblingen faller ut.

en: In order to do this, the program is structured in two parts: a daemon running as root handles activation and configuration of network interfaces and a user interface controls this daemon. PolicyKit handles the required authorizations to control this program and Debian configured PolicyKit in such a way so that members of the netdev group can add or change Network Manager connections.
nb-NO: For å gjøre dette er programmet strukturert i to deler: En bakgrunnsprosess som kjører som root håndterer aktivering og oppsett av nettverksgrensesnitt, og et brukergrensesnitt kontroller denne bakgrunnsprosessen. PolicyKit håndterer de nødvendige fullmakter til å styre dette programmet, og Debian satte opp PolicyKit på en slik måte at medlemmer i netdev-gruppen kan legge til eller endre Network Manager-tilkoblinger.

en: Network Manager knows how to handle various types of connections (DHCP, manual configuration, local network), but only if the configuration is set with the program itself. This is why it will systematically ignore all network interfaces in <filename>/etc/network/interfaces</filename> and <filename>/etc/network/interfaces.d/</filename> for which it is not suited. Since Network Manager doesn't give details when no network connections are shown, the easy way is to delete from <filename>/etc/network/interfaces</filename> any configuration for all interfaces that must be managed by Network Manager.
nb-NO: NetworkManager vet hvordan man skal håndtere ulike typer tilkoblinger (DHCP, manuelt oppsett, lokale nettverk), men bare hvis programmet selv har vært brukt til å sette opp. Dette er grunnen til at det systematisk vil ignorere alle nettverksgrensesnitt i <filename>/etc/network/interfaces</filename> og <filename>/etc/network/interfaces.d/</filename> som det ikke passer for. Ettersom NetworkManager ikke gir detaljer når ingen nettverkstilkoblinger vises, er den enkle måten å slette alle oppsett fra <filename>/etc/network/interfaces</filename> for alle grensesnitt som må håndteres av NetworkManager.

en: Note that this program is installed by default when the “Desktop Environment” task is chosen during initial installation.
nb-NO: Merk at dette programmet er installert som standard når «Desktop Environment»-oppgaven er valgt ved den første installasjonen.

en: Setting the Hostname and Configuring the Name Service
nb-NO: Sette vertsnavnet, og sette opp navntjenesten

en: <primary>name</primary><secondary>attribution and resolution</secondary>
nb-NO: <primary>navn</primary><secondary>navngiving og oppslag</secondary>

en: <primary>assignment of names</primary>
nb-NO: <primary>tildeling av navn</primary>

en: The purpose of assigning names to IP numbers is to make them easier for people to remember. In reality, an IP address identifies a network interface associated with a device such as a network card. Since each machine can have several network cards, and several interfaces on each card, one single computer can have several names in the domain name system.
nb-NO: Formålet med å tildele navn til IP-numre er å gjøre dem lettere for folk å huske. I virkeligheten identifiserer en IP-adresse et nettverksgrensesnitt tilknyttet en enhet, for eksempel et nettverkskort. Siden hver maskin kan ha flere nettverkskort, og flere grensesnitt på hvert kort, kan en enkelt datamaskin ha en rekke navn i domenenavnsystemet.

en: Each machine is, however, identified by a main (or “canonical”) name, stored in the <filename>/etc/hostname</filename> file and communicated to the Linux kernel by initialization scripts through the <command>hostname</command> command. The current value is available in a virtual filesystem, and you can get it with the <command>cat /proc/sys/kernel/hostname</command> command.
nb-NO: Hver maskin er imidlertid identifisert av et hovednavn (eller «kanonisk») navn, som er lagret i <filename>/etc/hostname</filename>-filen, og kommunisert til Linux-kjernen ved initialiseringsskripter med <command>hostname</command>-kommandoen. Den aktuelle verdien er tilgjengelig i et virtuelt filsystem, og du kan få det med <command>cat /proc/sys/kernel/hostname</command>-kommandoen.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> <filename>/proc/</filename> and <filename>/sys/</filename>, virtual filesystems
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> <filename>/proc/</filename> og <filename>/sys/</filename>, virtuelle filsystemer

en: The <filename>/proc/</filename> and <filename>/sys/</filename> file trees are generated by “virtual” filesystems. This is a practical means of recovering information from the kernel (by listing virtual files) and communicating them to it (by writing to virtual files).
nb-NO: <filename>/proc/</filename> og <filename>/sys/</filename>-trevisninger er generert av «virtuelle» filsystemer. Dette er en praktisk måte å gjenopprette informasjon fra kjernen (ved å liste virtuelle filer) og kommunisere dem til den (ved å skrive til virtuelle filer).

en: <filename>/sys/</filename> in particular is designed to provide access to internal kernel objects, especially those representing the various devices in the system. The kernel can, thus, share various pieces of information: the status of each device (for example, if it is in energy saving mode), whether it is a removable device, etc. Note that <filename>/sys/</filename> has only existed since kernel version 2.6. <filename>/proc/</filename> describes the current state of the kernel: the files in this directory contain information about the processes running on the system and its hardware.
nb-NO: <filename>/sys/</filename> er spesielt utformet for å gi tilgang til interne kjerneobjekter, spesielt de som representerer de forskjellige enhetene i systemet. Kjernen kan dermed dele ulike typer informasjon: Status for hver enhet (for eksempel hvis den er i energisparemodus), enten den er en flyttbar enhet, etc. Merk at <filename>/sys/</filename> bare har eksistert siden kjerneversjon 2.6. <filename>/proc/</filename> beskriver gjeldende tilstand for kjernen: Filene i denne katalogen inneholder informasjon om prosessene som kjører på systemet og maskinvaren.

en: Surprisingly, the domain name is not managed in the same way, but comes from the complete name of the machine, acquired through name resolution. You can change it in the <filename>/etc/hosts</filename> file; simply write a complete name for the machine there at the beginning of the list of names associated with the address of the machine, as in the following example:
nb-NO: Overraskende nok, domenenavnet håndteres ikke på samme måte, men kommer fra det komplette navnet på maskinen, skaffet gjennom navneoppslag. Du kan endre det i <filename>/etc/hosts</filename>-filen, skriv bare et komplett navn på maskinen i begynnelsen av listen over navn som er knyttet til maskinens adresse, som i følgende eksempel:

en: <primary>domain</primary><secondary>name</secondary>
nb-NO: <primary>domene</primary><secondary>navn</secondary>

en: <primary>name</primary><secondary>domain</secondary>
nb-NO: <primary>navn</primary><secondary>domene</secondary>

en: Name Resolution
nb-NO: Navneoppløsning

en: <primary>resolution</primary><secondary>name</secondary>
nb-NO: <primary>oppslag</primary><secondary>navn</secondary>

en: <primary>name</primary><secondary>resolution</secondary>
nb-NO: <primary>navn</primary><secondary>oppslag</secondary>

en: The mechanism for name resolution in Linux is modular and can use various sources of information declared in the <filename>/etc/nsswitch.conf</filename> file. The entry that involves host name resolution is <literal>hosts</literal>. By default, it contains <literal>files dns</literal>, which means that the system consults the <filename>/etc/hosts</filename> file first, then DNS servers. NIS/NIS+ or LDAP servers are other possible sources.
nb-NO: Mekanismen for navneoppløsning i Linux er modulbasert, og kan bruke ulike kilder til informasjon som vises i <filename>/etc/nsswitch.conf</filename>-filen. Oppføringen som gjelder vertsnavnoppløsning er <literal>hosts</literal>. Som standard inneholder den <literal>files dns</literal>, som betyr at systemet konsulterer <filename>/etc/hosts</filename>-filen først, deretter DNS-tjenere. NIS/NIS+ eller LDAP-tjenere er andre mulige kilder.

en: <emphasis>NOTE</emphasis> NSS and DNS
nb-NO: <emphasis>MERK</emphasis> NSS og DNS

en: Be aware that the commands specifically intended to query DNS (especially <command>host</command>) do not use the standard name resolution mechanism (NSS). As a consequence, they do not take into consideration <filename>/etc/nsswitch.conf</filename>, and thus, not <filename>/etc/hosts</filename> either.
nb-NO: Vær oppmerksom på at kommandoene spesielt beregnet til å spørre DNS (spesielt <command>host</command>) ikke bruker den standard navnoppløsningsmekanismen (NSS). Som en konsekvens, tar de ikke hensyn til <filename>/etc/nsswitch.conf</filename>, og dermed heller ikke <filename>/etc/hosts</filename>.

en: Configuring DNS Servers
nb-NO: Oppsett av DNS-tjenere

en: <primary>Domain Name Service</primary>
nb-NO: <primary>Domene navneservice (Domain Name Service)</primary>

en: DNS (Domain Name Service) is a distributed and hierarchical service mapping names to IP addresses, and vice-versa. Specifically, it can turn a human-friendly name such as <literal>www.eyrolles.com</literal> into the actual IP address, <literal>213.244.11.247</literal>.
nb-NO: DNS (Domain Name Service) er en distribuert og hierarkisk tjeneste som å oversette navn til IP-adresser, og vice versa. Spesielt kan det forandre et menneskevennlig navn som <literal>www.eyrolles.com</literal> til en faktisk IP-adresse, <literal>213.244.11.247</literal>.

en: To access DNS information, a DNS server must be available to relay requests. Falcot Corp has its own, but an individual user is more likely to use the DNS servers provided by their ISP.
nb-NO: For å få tilgang til DNS-informasjon må en DNS-tjener være tilgjengelig for å videresende forespørsler. Falcot Corp har sin egen, men en enkeltbruker vil sannsynligvis bruke DNS-tjenere levert av deres ISP.

en: The <filename>/etc/hosts</filename> file
nb-NO: Filen <filename>/etc/hosts</filename>

en: If there is no name server on the local network, it is still possible to establish a small table mapping IP addresses and machine hostnames in the <filename>/etc/hosts</filename> file, usually reserved for local network stations. The syntax of this file as described in <citerefentry><refentrytitle>hosts</refentrytitle> <manvolnum>5</manvolnum></citerefentry> is very simple: each line indicates a specific IP address followed by the list of any associated names (the first being “completely qualified”, meaning it includes the domain name).
nb-NO: Hvis det ikke er noen navnetjener i det lokale nettverket, er det fortsatt mulig å etablere et lite bord som kartlegger IP-adresser og maskinvertsnavn i <filename>/etc/hosts</filename>-filen, vanligvis reservert for lokale nettverkstasjoner. Syntaksen til denne filen, som beskrevet i <citerefentry><refentrytitle>hosts</refentrytitle> <manvolnum>5</manvolnum></citerefentry> er veldig enkel: Hver linje angir en bestemt IP-adresse etterfulgt av listen over eventuelle andre berørte navn (er den første «fullstendig kvalifisert», betyr at den inkluderer domenenavnet).

en: This file is available even during network outages or when DNS servers are unreachable, but will only really be useful when duplicated on all the machines on the network. The slightest alteration in correspondence will require the file to be updated everywhere. This is why <filename>/etc/hosts</filename> generally only contains the most important entries.
nb-NO: Denne filen er tilgjengelig selv under nettverksbrudd, eller når DNS-tjenere ikke kan nås, men vil egentlig bare være nyttig når den dupliseres på alle maskiner på nettverket. Den minste endring i korrespondansene vil krever at filen oppdateres overalt. Dette er grunnen til at <filename>/etc/hosts</filename> generelt bare inneholder de aller viktigste inngangene.

en: This file will be sufficient for a small network not connected to the Internet, but with 5 machines or more, it is recommended to install a proper DNS server.
nb-NO: Denne filen vil være tilstrekkelig for et lite nettverk som ikke er koblet til Internett, men med 5 maskiner eller mer, anbefales det å installere en skikkelig DNS- tjener.

en: <emphasis>TIP</emphasis> Bypassing DNS
nb-NO: <emphasis>TIPS</emphasis> Å komme forbi DNS

en: Since applications check the <filename>/etc/hosts</filename> file before querying DNS, it is possible to include information in there that is different from what the DNS would return, and therefore to bypass normal DNS-based name resolution.
nb-NO: Ettersom applikasjoner sjekker <filename>/etc/hosts</filename>-filen før DNS spørres, er det mulig å ha med informasjon her som er forskjellig fra hva DNS vil returnere, og derfor å omgå en normal DNS-basert navneoppløsning.

en: This allows, in the event of DNS changes not yet propagated, to test access to a website with the intended name even if this name is not properly mapped to the correct IP address yet.
nb-NO: Dette gjør det mulig, i tilfelle DNS-endringer ennå ikke spredt, å teste tilgangen til et nettsted med det tiltenkte navn, selv om dette navnet ikke er skikkelig formidlet til den riktige IP-adressen.

en: Another possible use is to redirect traffic intended for a specific host to the localhost, thus preventing any communication with the given host. For example, hostnames of servers dedicated to serving ads could be diverted which would bypass these ads resulting in more fluid, less distracting, navigation.
nb-NO: En annen mulig bruk er å omdirigere trafikk beregnet for en bestemt vert til lokalverten, og dermed hindre all kommunikasjon med den gitte verten. For eksempel kan vertsnavnet til tjenere som er dedikert til annonsering omkobles, slik at disse annonsene blir omgått, noe som resulterer i en mer flytende og mindre distrahert navigasjon.

en: User and Group Databases
nb-NO: Bruker og gruppers databaser

en: <primary>database</primary><secondary>of users</secondary>
nb-NO: <primary>database</primary><secondary>av brukerne</secondary>

en: <primary>database</primary><secondary>of groups</secondary>
nb-NO: <primary>database</primary><secondary>av grupper</secondary>

en: The list of users is usually stored in the <filename>/etc/passwd</filename> file, while the <filename>/etc/shadow</filename> file stores hashed passwords. Both are text files, in a relatively simple format, which can be read and modified with a text editor. Each user is listed there on a line with several fields separated with a colon (“<literal>:</literal>”).
nb-NO: Listen av brukere er vanligvis lagret i <filename>/etc/passwd</filename>-filen, mens <filename>/etc/shadow</filename>-filen lagrer passordnøkler. Begge er tekstfiler, i et relativt enkelt format, som kan leses og modifiseres med en tekstredigerer. Hver bruker er oppført der på en linje med flere felt atskilt med et kolon («<literal>:</literal>»).

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Editing system files
nb-NO: <emphasis>MERK</emphasis> Redigere systemfiler

en: <primary>file</primary><secondary>system file</secondary>
nb-NO: <primary>fil</primary><secondary>systemfil</secondary>

en: The system files mentioned in this chapter are all plain text files, and can be edited with a text editor. Considering their importance to core system functionality, it is always a good idea to take extra precautions when editing system files. First, always make a copy or backup of a system file before opening or altering it. Second, on servers or machines where more than one person could potentially access the same file at the same time, take extra steps to guard against file corruption.
nb-NO: Systemfilene, som er nevnt i dette kapitlet, er alle rene tekstfiler, og kan redigeres med en tekstredigerer. Tatt i betraktning betydningen deres for kjernesystemets funksjonalitet, er det alltid en god idé å ta ekstra forholdsregler når du redigerer systemfiler. Først, lag alltid en kopi eller backup av en systemfil før du åpner eller endrer den. For det andre, på tjenere eller maskiner der mer enn én person som potensielt kan få tilgang til samme fil samtidig, ta ekstra forholdsregler for å beskytte filen mot å bli ødelagt.

en: <primary>environment variable</primary><secondary><varname>EDITOR</varname></secondary>
nb-NO: <primary>miljøvariabel</primary><secondary><varname>EDITOR</varname></secondary>

en: For this purpose, it is enough to use the <command>vipw</command> command to edit the <filename>/etc/passwd</filename> file, or <command>vigr</command> to edit <filename>/etc/group</filename>. These commands lock the file in question prior to running the text editor, (<command>vi</command> by default, unless the <varname>EDITOR</varname> environment variable has been altered). The <literal>-s</literal> option in these commands allows editing the corresponding <foreignphrase>shadow</foreignphrase> file.
nb-NO: For dette formålet er det nok å bruke <command>vipw</command>-kommandoen for å redigere <filename>/etc/passwd</filename>-filen, eller <command>vigr</command> for å redigere <filename>/etc/group</filename>. Disse kommandoene låser den aktuelle filen før du kjører tekstredigereren (<command>vi</command> som standard, om ikke <varname>EDITOR</varname> miljøvariabelen har blitt endret). <literal>-s</literal>-valget i disse kommandoene tillater redigering av den overensstemmende <foreignphrase>shadow</foreignphrase>-filen.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Crypt, a one-way function
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Crypt, en enveisfunksjon

en: <command>crypt</command> is a one-way function that transforms a string (<varname>A</varname>) into another string (<varname>B</varname>) in a way that <varname>A</varname> cannot be derived from <varname>B</varname>. The only way to identify <varname>A</varname> is to test all possible values, checking each one to determine if transformation by the function will produce <varname>B</varname> or not. It uses up to 8 characters as input (string <varname>A</varname>) and generates a string of 13, printable, ASCII characters (string <varname>B</varname>).
nb-NO: <command>crypt</command> er en enveisfunksjon som endrer en streng (<varname>A</varname>) til en annen streng (<varname>B</varname>) på en måte som <varname>A</varname> ikke kan avledes fra <varname>B</varname>. Den eneste måten å identifisere <varname>A</varname> på er å teste alle mulige verdier, og sjekke hver og en for å avgjøre om funksjonsendringen vil produsere <varname>B</varname> eller ikke. Den bruker opp til 8 karakterer som inndata (streng <varname>A</varname>), og genererer en streng på 13, utskriftsbare, ASCII-karakterer (streng <varname>B</varname>).

en: User List: <filename>/etc/passwd</filename>
nb-NO: Brukerliste: <filename>/etc/passwd</filename>

en: <primary>password</primary>
nb-NO: <primary>passord</primary>

en: Here is the list of fields in the <filename>/etc/passwd</filename> file:
nb-NO: Her er listen med feltene i <filename>/etc/passwd</filename>-filen:

en: login, for example <literal>rhertzog</literal>;
nb-NO: login, for eksempel <literal>rhertzog</literal>;

en: <literal>uid</literal>: unique number identifying each user;
nb-NO: <literal>uid</literal>: unikt nummer som identifiserer hver bruker;

en: <literal>gid</literal>: unique number for the user's main group (Debian creates a specific group for each user by default);
nb-NO: <literal>gid</literal>: unikt nummer for brukerens hovedgruppe (Debian lager en bestemt gruppe for hver bruker som standard);

en: <literal>GECOS</literal>: data field usually containing the user's full name;
nb-NO: <literal>GECOS</literal>: datafelt som vanligvis inneholder brukerens fulle navn;

en: login directory, assigned to the user for storage of their personal files (the environment variable <varname>$HOME</varname> generally points here);
nb-NO: innloggingsmappe, tildelt til brukeren for oppbevaring av sine personlige filer (miljøvariabelen <varname>$HOME</varname> peker generelt hit);

en: program to execute upon login. This is usually a command interpreter (shell), giving the user free rein. If you specify <command>/bin/false</command> (which does nothing and returns control immediately), the user cannot login.
nb-NO: program som skal kjøres ved pålogging. Dette er vanligvis en kommandofortolker (skall), som gir brukeren frie hender. Hvis du angir <command>/bin/false</command> (som ikke gjør noe, og returnerer kontrollen umiddelbart), kan ikke brukeren logge inn.

en: As mentioned before, one can edit this file directly. But there are more elegant ways to apply changes, which are described in <xref linkend="sect.account-modification" />.
nb-NO: Som nevnt kan denne filen redigeres direkte. Det finnes dog mer elegante måter å utføre endringer, beskrevet i <xref linkend="sect.account-modification" />.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Unix group
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Unix-gruppe

en: <primary>group</primary>
nb-NO: <primary>gruppe</primary>

en: A Unix group is an entity including several users so that they can easily share files using the integrated permission system (by benefiting from the same rights). You can also restrict use of certain programs to a specific group.
nb-NO: En Unix-gruppe er en enhet som omfatter flere brukere slik at de enkelt kan dele filer ved hjelp av det integrerte tillatelsesystemet (ved å dra nytte av de samme rettigheter). Man kan også begrense bruken av visse programmer til en bestemt gruppe.

en: The Hidden and Encrypted Password File: <filename>/etc/shadow</filename>
nb-NO: Den skjulte og krypterte passordfilen: <filename>/etc/shadow</filename>

en: The <filename>/etc/shadow</filename> file contains the following fields:
nb-NO: <filename>/etc/shadow</filename>-filen inneholder de følgende feltene:

en: encrypted password;
nb-NO: krypterte passord;

en: several fields managing password expiration.
nb-NO: flere felt håndterer passordopphør.

en: One can expire passwords using this file or set the time until the account is disabled after the password has expired.
nb-NO: Man kan sørge for at passord utløper ved bruk av denne filen, eller sette et tidsutløp der kontoen blir avskrudd etter at passordet har utløpt.

en: <emphasis>SECURITY</emphasis> <filename>/etc/shadow</filename> file security
nb-NO: <emphasis>SIKKERHET</emphasis> <filename>/etc/shadow</filename>-filsikkerhet

en: <filename>/etc/shadow</filename>, unlike its alter-ego, <filename>/etc/passwd</filename>, cannot be read by regular users. Any hashed password stored in <filename>/etc/passwd</filename> is readable by anybody; a cracker could try to “break” (or reveal) a password by one of several “brute force” methods which, simply put, guess at commonly used combinations of characters. This attack — called a "dictionary attack" — is no longer possible on systems using <filename>/etc/shadow</filename>.
nb-NO: <filename>/etc/shadow</filename>, ulikt dets alter ego, <filename>/etc/passwd</filename>, kan ikke leses av vanlige brukere. En hvilket som helst passordnøkkel lagret i <filename>/etc/passwd</filename> kan leses av hvem som helst. En cracker (knekker) kan forsøke å «bryte» (eller avsløre) et passord ved en av flere «brutale» metoder som, enkelt sagt, å gjette på vanlig brukte kombinasjoner av tegn. Dette angrepet - kalt «ordbokangrep» - er ikke lenger mulig på systemer som bruker <filename>/etc/shadow</filename>.

en: <emphasis>DOCUMENTATION</emphasis> <filename>/etc/passwd</filename>, <filename>/etc/shadow</filename> and <filename>/etc/group</filename> file formats
nb-NO: <emphasis>DOKUMENTASJON</emphasis> <filename>/etc/passwd</filename>, <filename>/etc/shadow</filename> og <filename>/etc/group</filename>-filformater

en: Modifying an Existing Account or Password
nb-NO: Å modifisere en eksisterende konto eller passord

en: Finally, the <command>chage</command> (CHange AGE) command allows the administrator to change the password expiration settings (the <literal>-l <replaceable>user</replaceable></literal> option will list the current settings). You can also force the expiration of a password using the <command>passwd -e <replaceable>user</replaceable></command> command, which will require the user to change their password the next time they log in.
nb-NO: Til slutt, <command>chage</command> (CHange AGE)-kommandoen tillater administratoren å endre passordets utløpsinnstillinger (<literal>-l <replaceable>bruker</replaceable></literal>-valget vil liste de gjeldende innstillingene). Du kan også tvinge utløpet for et passord ved å bruke <command>passwd -e <replaceable>bruker</replaceable></command>-kommandoen, som vil kreve at brukerne endrer sitt passord neste gang de logger inn.

en: Besides these tools the <command>usermod</command> command allows to modify all the details mentioned above.
nb-NO: I tillegg til disse verktøyene kan man bruke <command>usermod</command>-kommandoen for å tillate endring av alle detaljer nevnt ovenfor.

en: Disabling an Account
nb-NO: Deaktivere en konto

en: <primary>account</primary><secondary>disable</secondary>
nb-NO: <primary>konto</primary><secondary>deaktiver</secondary>

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> NSS and system databases
nb-NO: <emphasis>FOR VIDEREKOMMENDE</emphasis> NSS og systemdatabaser

en: Instead of using the usual files to manage lists of users and groups, you could use other types of databases, such as LDAP or <command>db</command>, by using an appropriate NSS (Name Service Switch) module. The modules used are listed in the <filename>/etc/nsswitch.conf</filename> file, under the <literal>passwd</literal>, <literal>shadow</literal> and <literal>group</literal> entries. See <xref linkend="sect.config-nss" /> for a specific example of the use of an NSS module by LDAP.
nb-NO: I stedet for å bruke de vanlige filene for å administrere lister over brukere og grupper, kan du bruke andre typer databaser, for eksempel LDAP eller <command>db</command>, ved hjelp av en passende NSS (Name Service Switch)-modul. Modulene som brukes er oppført i <filename>/etc/nsswitch.conf</filename>-filen, under <literal>passwd</literal>, <literal>shadow</literal> og <literal>group</literal>-inngangene. Se <xref linkend="sect.config-nss" /> for et spesifikt eksempel på at LDAP bruker en NSS-modul.

en: Group List: <filename>/etc/group</filename>
nb-NO: Gruppeliste: <filename>/etc/group</filename>

en: Groups are listed in the <filename>/etc/group</filename> file, a simple textual database in a format similar to that of the <filename>/etc/passwd</filename> file, with the following fields:
nb-NO: Grupper er listet i <filename>/etc/group</filename>-filen, en enkel tekstdatabase i et format som ligner det til <filename>/etc/passwd</filename>-filen, med de følgende feltene:

en: group name;
nb-NO: gruppenavn;

en: password (optional): This is only used to join a group when one is not a usual member (with the <command>newgrp</command> or <command>sg</command> commands, see sidebar <xref linkend="sidebar.working-with-several-groups" />);
nb-NO: passord (valgfritt): Denne brukes bare til å bli med i en gruppe når man ikke er et vanlig medlem (med <command>newgrp</command>, eller <command>sg</command>-kommandoer, se sidestolpe <xref linkend="sidebar.working-with-several-groups" />);

en: <literal>gid</literal>: unique group identification number;
nb-NO: <literal>gid</literal>: unikt gruppeidentifikasjonsnummer;

en: list of members: list of names of users who are members of the group, separated by commas.
nb-NO: medlemsliste: liste over navn på brukere som er medlemmer av gruppen, atskilt med komma.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Working with several groups
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Å arbeide med flere grupper

en: <primary>group</primary><secondary>change</secondary>
nb-NO: <primary>gruppe</primary><secondary>endring</secondary>

en: Each user may be a member of many groups; one of them is their “main group”. A user's main group is, by default, created during initial user configuration. By default, each file that a user creates belongs to them, as well as to their main group. This is not always desirable; for example, when the user needs to work in a directory shared by a group other than their main group. In this case, the user needs to change their main group using one of the following commands: <command>newgrp</command>, which starts a new shell, or <command>sg</command>, which simply executes a command using the supplied alternate group. These commands also allow the user to join a group to which they do not belong. If the group is password protected, they will need to supply the appropriate password before the command is executed.
nb-NO: Hver bruker kan være medlem av mange grupper; en av dem er deres «hovedgruppe». En brukers hovedgruppe er, som standard, laget under det første brukeroppsettet. Som standard tilhører hver fil en bruker som oppretter dem, så vel som deres hovedgruppe. Dette er ikke alltid ønskelig; for eksempel når brukeren skal jobbe i en mappe som også deles av en annen enn sin egen hovedgruppe. I dette tilfellet må brukeren endre sin viktigste gruppe ved å bruke en av følgende kommandoer: <command>newgrp</command>, som starter en nytt skall, eller <command>sg</command>, som bare utfører en kommando ved å bruke den angitte alternative gruppen. Disse kommandoene tillater også brukeren å delta i en gruppe som de ikke hører hjemme i. Dersom gruppen er passordbeskyttet, må de oppgi det riktige passordet før kommandoen blir utført.

en: Alternatively, the user can set the <literal>setgid</literal> bit on the directory, which causes files created in that directory to automatically belong to the correct group. For more details, see sidebar <xref linkend="sidebar.setgid-dir" />.
nb-NO: Alternativt kan brukeren sette <literal>setgid</literal>-bit på katalogen, noe som fører til at filene som er opprettet i den mappen automatisk hører til den riktige gruppen. For mer informasjon, se sidestolpe <xref linkend="sidebar.setgid-dir" />.

en: The <command>id</command> command displays the current state of a user, with their personal identifier (<varname>uid</varname> variable), current main group (<varname>gid</varname> variable), and the list of groups to which they belong (<varname>groups</varname> variable).
nb-NO: <command>id</command>-kommandoen viser brukerens nåværende tilstand med sin personlige identifikator (<varname>uid</varname>-variabel), nåværende hovedgruppe (<varname>gid</varname>-variabel), og listen med grupper som de hører til (<varname>groups</varname>-variabel).

en: The <command>addgroup</command> and <command>delgroup</command> commands add or delete a group, respectively. The <command>groupmod</command> command modifies a group's information (its <literal>gid</literal> or identifier). The command <command>gpasswd <replaceable>group</replaceable></command> changes the password for the group, while the <command>gpasswd -r <replaceable>group</replaceable></command> command deletes it.
nb-NO: Henholdsvis <command>addgroup</command> og <command>delgroup</command>-kommandoene legger til eller sletter en gruppe. <command>groupmod</command>-kommandoen modifiserer en gruppes informasjon (its <literal>gid</literal>, eller identifikator). Kommandoen <command>gpasswd <replaceable>group</replaceable></command> endrer passordet for gruppen, mens <command>passwd -r <replaceable>group</replaceable></command>-kommandoen sletter den.

en: <primary>group</primary><secondary>creation</secondary>
nb-NO: <primary>gruppe</primary><secondary>opprettelse</secondary>

en: <primary>group</primary><secondary>deletion</secondary>
nb-NO: <primary>gruppe</primary><secondary>sletting</secondary>

en: <primary>creation</primary><secondary>of groups</secondary>
nb-NO: <primary>opprettelse</primary><secondary>av grupper</secondary>

en: <emphasis>TIP</emphasis> <command>getent</command>
nb-NO: <emphasis>TIPS</emphasis> <command>getent</command>

en: The <command>getent</command> (get entries) command checks the system databases the standard way, using the appropriate library functions, which in turn call the NSS modules configured in the <filename>/etc/nsswitch.conf</filename> file. The command takes one or two arguments: the name of the database to check, and a possible search key. Thus, the command <command>getent passwd rhertzog</command> will give the information from the user database regarding the user <literal>rhertzog</literal>.
nb-NO: Kommandoen <command>getent</command> (hent oppføringer) sjekker systemdatabasen på standardmåten, ved hjelp av de aktuelle bibliotekfunksjoner, som igjen kaller på NSS-moduler satt opp i <filename>/etc/nsswitch.conf</filename>-filen. Kommandoen tar ett eller to argumenter: Navnet på databasen som skal sjekkes, og en mulig søkenøkkel. Således vil kommandoen <command>getent passwd rhertzog</command> gi informasjon fra brukerdatabasen om brukeren <literal>rhertzog</literal>.

en: Creating Accounts
nb-NO: Å lage kontoer

en: <primary>account</primary><secondary>creation</secondary>
nb-NO: <primary>konto</primary><secondary>opprettelse</secondary>

en: <primary>creation</primary><secondary>of user accounts</secondary>
nb-NO: <primary>opprettelse</primary><secondary>av brukerkontoer</secondary>

en: One of the first actions an administrator needs to do when setting up a new machine is to create user accounts. This is typically done using the <command>adduser</command> command which takes a user-name for the new user to be created, as an argument.
nb-NO: En av de første handlingene en administrator må gjøre når en ny maskin settes opp, er å opprette brukerkontoer. Dette gjøres vanligvis ved hjelp av <command>adduser</command>-kommandoen som tar et brukernavn som skal opprettes for den nye brukeren, som et argument.

en: The <command>adduser</command> command asks a few questions before creating the account, but its usage is fairly straightforward. Its configuration file, <filename>/etc/adduser.conf</filename>, includes all the interesting settings: it can be used to automatically set a quota for each new user by creating a user template, or to change the location of user accounts; the latter is rarely useful, but it comes in handy when you have a large number of users and want to divide their accounts over several disks, for instance. You can also choose a different default shell.
nb-NO: Kommandoen <command>adduser</command> stiller noen spørsmål før du oppretter kontoen, men bruken er ganske grei. Oppsettsfilen, <filename>/etc/adduser.conf</filename>, omfatter alle de interessante innstillingene: Den kan brukes til å automatisk sette en kvote for hver nye bruker ved å opprette en brukermal, eller til å endre plasseringen av brukerkontoer. Sistnevnte er sjelden nyttig, men er hendig, for eksempel når du har et stort antall brukere, og ønsker å dele kontoene deres over flere disker. Du kan også velge et annet skall.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Quota
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Kvote

en: <primary>quota</primary>
nb-NO: <primary>kvote</primary>

en: The term “quota” refers to a limit on machine resources that a user is allowed to use. This frequently refers to disk space.
nb-NO: Betegnelsen «kvote» refererer til en grense for maskinressurser som en bruker har lov til å bruke. Dette refererer ofte til diskplass.

en: The creation of an account populates the user's home directory with the contents of the <filename>/etc/skel/</filename> template. This provides the user with a set of standard directories and configuration files.
nb-NO: Opprettelsen av en konto fyller brukerens hjemmekatalog med innholdet i <filename>/etc/skel/</filename>-malen. Dette gir brukeren et sett med standardkataloger og oppsettsfiler.

en: <primary>group</primary><secondary>add a user</secondary>
nb-NO: <primary>gruppe</primary><secondary>legg til en bruker</secondary>

en: <primary>add a user to a group</primary>
nb-NO: <primary>legge til en bruker til en gruppe</primary>

en: In some cases, it will be useful to add a user to a group (other than their default “main” group) in order to grant them additional permissions. For example, a user who is included in the <emphasis>audio</emphasis> group can access audio devices (see sidebar <xref linkend="sidebar.special-files" />). This can be achieved with a command such as <command>adduser <replaceable>user</replaceable> <replaceable>group</replaceable></command>.
nb-NO: I noen tilfeller vil det være nyttig å legge til en bruker til en gruppe (annet enn dennes standard «hoved»-gruppe) for å gi dem ytterligere tillatelser. For eksempel kan en bruker som er inkludert i <emphasis>audio</emphasis>-gruppen få tilgang til lydenheter (se sidestolpe <xref linkend="sidebar.special-files" />). Dette kan oppnås med en kommando som <command>adduser <replaceable>bruker</replaceable> <replaceable>gruppe</replaceable></command>.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Device access permissions
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Tilgangstillatelser for enheter

en: <primary>device</primary><secondary>access permissions</secondary>
nb-NO: <primary>enhet</primary><secondary>tilgangstillatelser </secondary>

en: <primary>mode</primary><secondary>character</secondary>
nb-NO: <primary>modus</primary><secondary>tegn</secondary>

en: <primary>mode</primary><secondary>block</secondary>
nb-NO: <primary>modus</primary><secondary>blokk</secondary>

en: <primary>block, mode</primary>
nb-NO: <primary>blokk, modus</primary>

en: <primary>character, mode</primary>
nb-NO: <primary>tegn, modus</primary>

en: <primary>special, file</primary>
nb-NO: <primary>spesiell, fil</primary>

en: Each hardware peripheral device is represented under Unix with a special file, usually stored in the file tree under <filename>/dev/</filename> (DEVices). Two types of special files exist according to the nature of the device: “character mode” and “block mode” files, each mode allowing for only a limited number of operations. While character mode limits interaction with read/write operations, block mode also allows seeking within the available data. Finally, each special file is associated with two numbers (“major” and “minor”) that identify the device to the kernel in a unique manner. Such a file, created by the <command>mknod</command> command, simply contains a symbolic (and more human-friendly) name.
nb-NO: Hver eksterne maskinvareenhet er representert i Unix med en spesiell fil, vanligvis lagret i filtreet under <filename>/dev/</filename> (DEVices). Det er to typer spesialfiler som forholder seg til hvordan enheten er konstruert: «Tegnmodus»- og «blokk modus»-filer, begge modi tillater bare et begrenset antall operasjoner. Mens tegnmodus begrenser samhandlingen med lese/skriveoperasjoner, tillater blokkmodus også å søke i tilgjengelige data. Til slutt, hver spesialfil er knyttet til to tall («større» og «mindre») som identifiserer enheten til kjernen på en unik måte. En slik fil, laget av <command>mknod</command>-kommandoen, inneholder rett og slett et symbolsk (og mer menneskevennlig) navn.

en: The permissions of a special file map to the permissions necessary to access the device itself. Thus, a file such as <filename>/dev/mixer</filename>, representing the audio mixer, only has read/write permissions for the root user and members of the <literal>audio</literal> group. Only these users can operate the audio mixer.
nb-NO: Rettighetene til en spesialfil reflekterer rettighetene som trengs for å få tilgang til selve enheten. Dermed vil en fil som <filename>/dev/mixer</filename>, som representerer lydmikser, kun ha lese/skrivetilgang for root-brukeren og medlemmer av <literal>audio</literal>-gruppen. Bare disse brukerne kan betjene lydmikseren.

en: It should be noted that the combination of <emphasis role="pkg">udev</emphasis> and <emphasis role="pkg">policykit</emphasis> can add additional permissions to allow users physically connected to the console (and not through the network) to access to certain devices.
nb-NO: Merk at kombinasjonen av <emphasis role="pkg">udev</emphasis>, og <emphasis role="pkg">policykit</emphasis> kan legge til flere tillatelser for å tillate brukere som er fysisk koblet til konsollet (og ikke gjennom nettverket) å få tilgang til visse enheter.

en: Shell Environment
nb-NO: Skallomgivelser

en: <primary>shell</primary>
nb-NO: <primary>skall</primary>

en: Command interpreters (or shells) can be a user's first point of contact with the computer, and they must therefore be rather friendly. Most of them use initialization scripts that allow configuration of their behavior (automatic completion, prompt text, etc.).
nb-NO: Kommandotolker (eller skjell) kan være en brukers første kontaktpunkt med datamaskinen, og de må derfor være ganske vennlige. De fleste av dem bruker initialiseringsskript som tillater oppsett av hvordan de virker (automatisk fullføring, ledetekst, etc.).

en: <primary>command line interface</primary>
nb-NO: <primary>kommandolinjegrensesnitt</primary>

en: <primary>command interpreter</primary>
nb-NO: <primary>kommandotolk</primary>

en: <primary>shell</primary><secondary><command>bash</command></secondary>
nb-NO: <primary>skall</primary><secondary>bash</secondary>

en: <command>bash</command>, the standard shell, uses the <filename>/etc/bash.bashrc</filename> initialization script for “interactive” shells, and <filename>/etc/profile</filename> for “login” shells.
nb-NO: <command>bash</command>, standardskjellet bruker <filename>/etc/bash.bashrc</filename>-initialiseringskriptet «interaktive» skall, og <filename>/etc/profile</filename> for «login» skall.

en: In simple terms, a login shell is invoked when you login to the console either locally or remotely via <command>ssh</command>, or when you run an explicit <command>bash --login</command> command. Regardless of whether it is a login shell or not, a shell can be interactive (in an <command>xterm</command>-type terminal for instance); or non-interactive (when executing a script).
nb-NO: Enkelt sagt, et innloggingsskall startes når du logger på til konsollen enten lokalt eller eksternt via <command>ssh</command>, eller når du kjører en eksplisitt <command>bash --login</command>-kommando. Uansett om det er en login skall eller ikke, kan et skall være interaktivt (i en for eksempel <command>xterm</command>-type terminal); eller ikke-interaktivt (ved å kjøre et skript).

en: <emphasis>DISCOVERY</emphasis> Other shells, other scripts
nb-NO: <emphasis>FØRSTE MØTE</emphasis> Andre skall, andre skript

en: For <command>bash</command>, it is useful to install and activate “automatic completion”. The package <emphasis role="pkg">bash-completion</emphasis> contains these completions for most common programs and is usually enabled if the user's <filename>.bashrc</filename> configuration file was copied from <filename>/etc/skel/.bashrc</filename>. Otherwise it can be enabled via <filename>/etc/bash.bashrc</filename> (simply uncomment a few lines) or <filename>/etc/profile</filename>.
nb-NO: For <command>bash</command> er det nyttig å utføre «auto-fullføring». Pakken <emphasis role="pkg">bash-completion</emphasis> inneholder disse fullføringene for de vanligste programmene og er vanligvis påskrudd his brukerens <filename>.bashrc</filename>-oppsettsfil ble kopiert fra <filename>/etc/skel/.bashrc</filename>. Ellers kan det skru på via <filename>/etc/bash.bashrc</filename> (der det bare er å utkommentere noen linjer) eller <filename>/etc/profile</filename>.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Automatic completion
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Automatisk fullføring

en: <primary>automatic completion</primary>
nb-NO: <primary>automatisk fullføring</primary>

en: Many command interpreters provide a completion feature, which allows the shell to automatically complete a partially typed command name or argument when the user hits the <keycap>Tab</keycap> key. This lets users work more efficiently and be less error-prone.
nb-NO: Mange kommandotolker har en fullføringsfunksjon, som gjør at skallet automatisk fullfører et delvis skrevet kommandonavn eller argument når brukeren treffer <keycap>Tab</keycap>-tasten. Dette lar brukerne arbeide mer effektivt, og være mindre utsatt for feil.

en: This function is very powerful and flexible. It is possible to configure its behavior according to each command. Thus, the first argument following <command>apt</command> will be proposed according to the syntax of this command, even if it does not match any file (in this case, the possible choices are <literal>install</literal>, <literal>remove</literal>, <literal>upgrade</literal>, etc.).
nb-NO: Denne funksjonen er veldig kraftig og fleksibel. Det er mulig å sette opp atferden i henhold til hver kommando. Dermed blir det første argumentet som følger etter <command>apt</command> foreslått i henhold til syntaksen til denne kommandoen, selv om den ikke passer til noen fil (i dette tilfellet er de mulige valgene <literal>install</literal>, <literal>remove</literal>, <literal>upgrade</literal>, etc.).

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> The tilde, a shortcut to HOME
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Tilde (tilde-tegnet), en snarvei til HOME

en: <primary>account</primary><secondary>home directory</secondary>
nb-NO: <primary>konto</primary><secondary>hjemmeområde</secondary>

en: The tilde is often used to indicate the directory to which the environment variable, <varname>HOME</varname>, points (being the user's home directory, such as <filename>/home/rhertzog/</filename>). Command interpreters automatically make the substitution: <filename>~/hello.txt</filename> becomes <filename>/home/rhertzog/hello.txt</filename>.
nb-NO: Tilden er ofte brukt for å indikere katalogen som miljøvariabelen peker til <varname>HOME</varname>, (som brukerens hjemmekatalog, for eksempel <filename>/home/rhertzog/</filename>). Kommandotolker lager automatisk erstatningen: <filename>~/hello.txt</filename> blir til <filename>/home/rhertzog/hello.txt</filename>.

en: The tilde also allows access to another user's home directory. Thus, <filename>~rmas/bonjour.txt</filename> is synonymous with <filename>/home/rmas/bonjour.txt</filename>.
nb-NO: Tilden gir også tilgang til en annen brukers hjemmekatalog. Dermed er <filename>~rmas/bonjour.txt</filename> synonymt med <filename>/home/rmas/bonjour.txt</filename>.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Environment variables
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Miljøvariabler

en: <primary>variable, environment</primary>
nb-NO: <primary>variabel, miljø</primary>

en: Environment variables allow storage of global settings for the shell or various other programs called. They are contextual (each process has its own set of environment variables) but inheritable. This last characteristic offers the possibility for a login shell to declare variables which will be passed down to all programs it executes.
nb-NO: Miljøvariabler tillater lagring av globale innstillinger for skall, eller diverse andre brukte programmer. De er kontekstuelle (hver prosess har sitt eget sett med miljøvariabler), men kan arves. Denne siste karakteristikken gir muligheten for et innloggingsskall å angi variabler som vil bli formidlet videre til alle programmer den kjører.

en: <emphasis>TIP</emphasis> All shells configured identically
nb-NO: <emphasis>TIPS</emphasis> Alle skall er satt opp på samme måte

en: Printer Configuration
nb-NO: Skriveroppsett

en: <primary>configuration</primary><secondary>printing</secondary>
nb-NO: <primary>oppsett</primary><secondary>utskrift</secondary>

en: <primary>printing</primary><secondary>configuration</secondary>
nb-NO: <primary>utskrift</primary><secondary>configuration</secondary>

en: <emphasis>COMMUNITY</emphasis> CUPS
nb-NO: <emphasis>FELLESSKAP</emphasis> CUPS

en: As a package recommended by <emphasis role="pkg">cups-daemon</emphasis>, <emphasis role="pkg">cups-browsed</emphasis> will be on the system and networked print queues, and modern printers can be automatically discovered and set up from their DNS-SD broadcasts (Bonjour). USB printers will have to be set up manually as described in the next paragraph.
nb-NO: Ettersom en pakke anbefalt av <emphasis role="pkg">cups-daemon</emphasis>, <emphasis role="pkg">cups-browsed</emphasis> vil være på systemet og skrive ut køene i nettetverket. Moderne skrivere kan oppdages automatisk og settes opp fra sine DNS-SD-sendinger (Bonjour). USB-skrivere må settes opp manuelt som beskrevet i neste avsnitt.

en: Configuring the Bootloader
nb-NO: Oppsett av oppstartslaster (bootloader)

en: <primary>loader</primary><secondary>bootloader</secondary>
nb-NO: <primary>laster</primary><secondary>oppstartslaster (bootloader)</secondary>

en: <primary>bootloader</primary>
nb-NO: <primary>oppstartslaster (bootloader)</primary>

en: It is probably already functional, but it is always good to know how to configure and install the bootloader in case it disappears from the Master Boot Record. This can occur after installation of another operating system, such as Windows. The following information can also help you to modify the bootloader configuration if needed.
nb-NO: Det virker sannsynligvis allerede, men det er alltid godt å vite hvordan du setter opp og installerer oppstartslasteren i tilfelle den forsvinner fra Master Boot Record. Dette kan skje etter installasjon av et annet operativsystem, for eksempel Windows. Følgende informasjon kan også hjelpe deg å endre oppstartslasterens oppsett hvis nødvendig.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Master boot record
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Master boot record

en: The Master Boot Record (MBR) occupies the first 512 bytes of the first hard disk, and is the first thing loaded by the BIOS to hand over control to a program capable of booting the desired operating system. In general, a bootloader gets installed in the MBR, removing its previous content.
nb-NO: Master Boot Record (MBR) inntar de første 512 bytene av den første harddisken, og er det første BIOS laster for å overlate kontrollen til et program som kan starte det ønskede operativsystemet. Vanligvis, når en oppstartslaster installeres i MBR, fjernes det tidligere innholdet.

en: Identifying the Disks
nb-NO: Identifisere diskene

en: <emphasis>CULTURE</emphasis> <emphasis>udev</emphasis> and <filename>/dev/</filename>
nb-NO: <emphasis>KULTUR</emphasis> <emphasis>udev</emphasis> og <filename>/dev/</filename>

en: The <filename>/dev/</filename> directory traditionally houses so-called “special” files, intended to represent system peripherals (see sidebar <xref linkend="sidebar.special-files" />). Once upon a time, it used to contain all special files that could potentially be used. This approach had a number of drawbacks among which the fact that it restricted the number of devices that one could use (due to the hardcoded list of names), and that it was impossible to know which special files were actually useful.
nb-NO: <filename>/dev/</filename>-mappen omfatter vanligvis såkalte «spesial»-filer, ment å representere systemets tilleggsutstyr (se sidestolpe <xref linkend="sidebar.special-files" />). Det var en gang, da det pleide å inneholde alle spesialfiler som potensielt kunne brukes. Denne tilnærmingen hadde en rekke ulemper, blant annet det faktum at det er begrenset hvor mange enheter som man kunne bruke (på grunn av den hardkodede listen med navn), og at det var umulig å vite hvilke spesielle filer som faktisk var nyttige.

en: Nowadays, the management of special files is entirely dynamic and matches better the nature of hot-swappable computer devices. The kernel cooperates with <emphasis>udev</emphasis> (<xref linkend="sect.udev" />) to create and delete them as needed when the corresponding devices appear and disappear. For this reason, <filename>/dev/</filename> doesn't need to be persistent and is thus a RAM-based filesystem that starts empty and contains only the relevant entries.
nb-NO: I dag er håndteringen av spesielle filer helt dynamisk, og bedre egnet for «hot swap»-funksjonen (rasktvekslende) av eksterne datamaskinenheter. Kjernen samarbeider med <emphasis>udev</emphasis> (<xref linkend="sect.udev" />) for å opprette og slette dem etter behov når de tilsvarende enhetene kommer og forsvinner. Av denne grunn trenger ikke <filename>/dev/</filename> å være varig, og er dermed et RAM-basert filsystem som starter tomt, og kun inneholder de relevante oppføringer.

en: With dynamically assigned names, you can thus keep the same name for a given device, regardless of the connector used or the connection order, which is especially useful when you use various USB peripherals. The first partition on the first hard drive can then be called <filename>/dev/sda1</filename> for backwards compatibility, or <filename>/dev/root-partition</filename> if you prefer, or even both at the same time since <command>udevd</command> can be configured to automatically create a symbolic link.
nb-NO: Med dynamisk tildelte navn kan du dermed holde på samme navn for en gitt enhet, uavhengig av koblingen som brukes, eller rekkefølgen på forbindelsen, noe som er spesielt nyttig når du bruker forskjellig USB-utstyr. Den første partisjonen på den første harddisken kan da bli kalt <filename>/dev/sda1</filename> for samsvar bakover, eller <filename>/dev/root-partition</filename> hvis du foretrekker det, eller til og med begge samtidig, fordi <command>udevd</command> kan settes opp til å automatisk lage en symbolsk lenke.

en: <primary>hard drive, names</primary>
nb-NO: <primary>harddisk, navn</primary>

en: <primary>names</primary><secondary>of hard drives</secondary>
nb-NO: <primary>navn</primary><secondary>på harddisken</secondary>

en: Configuration of the bootloader must identify the different hard drives and their partitions. Linux uses “block” special files stored in the <filename>/dev/</filename> directory, for this purpose. Since Debian <emphasis role="distribution">Squeeze</emphasis>, the naming scheme for hard drives has been unified by the Linux kernel, and all hard drives (IDE/PATA, SATA, SCSI, USB, IEEE 1394) are now represented by <filename>/dev/sd*</filename>.
nb-NO: Oppsettet av oppstartslasteren må identifisere de ulike harddisker og deres partisjoner. Linux bruker «blokk» spesialfiler lagret i <filename>/dev/</filename>-mappen til dette formålet. Etter Debian <emphasis role="distribution">Squeeze</emphasis>, har skjemaet for navngiving for harddisker blitt forent av Linux-kjernen, og alle harddisker (IDE/PATA, SATA, SCSI, USB, IEEE 1394) er nå representert av <filename>/dev/sd*</filename>.

en: Each partition is represented by its number on the disk on which it resides: for instance, <filename>/dev/sda1</filename> is the first partition on the first disk, and <filename>/dev/sdb3</filename> is the third partition on the second disk.
nb-NO: Hver partisjon er representert med sitt nummer på disken der den ligger, for eksempel er <filename>/dev/sda1</filename> den første partisjonen på den første disken, og <filename>/dev/sdb3</filename> er den tredje partisjonen på den andre disken.

en: <primary>partition</primary><secondary>primary</secondary>
nb-NO: <primary>partisjon</primary><secondary>primær</secondary>

en: <primary>partition</primary><secondary>extended</secondary>
nb-NO: <primary>partisjon</primary><secondary>utvidet</secondary>

en: <primary>partition</primary><secondary>secondary</secondary>
nb-NO: <primary>partisjon</primary><secondary>sekundær</secondary>

en: <primary>partition table</primary><secondary>MS-DOS format</secondary>
nb-NO: <primary>partisjonstabellen</primary><secondary>MS-DOS format</secondary>

en: The PC architecture (or “i386”, including its younger cousin “amd64”) has long been limited to using the “MS-DOS” partition table format, which only allows four “primary” partitions per disk. To go beyond this limitation under this scheme, one of them has to be created as an “extended” partition, and it can then contain additional “secondary” partitions. These secondary partitions are numbered from 5. Thus the first secondary partition could be <filename>/dev/sda5</filename>, followed by <filename>/dev/sda6</filename>, etc.
nb-NO: PC-arkitekturen (eller «i386», inkludert sin yngre fetter «amd64») har lenge vært begrenset til å bruke «MS-DOS» partisjonstabellformatet, som bare tillater fire «primære» partisjoner pr. disk. Å gå utover denne begrensningen under denne ordningen, må en av dem lages som en «utvidet» partisjon, og kan da inneholde flere «sekundære» partisjoner. Disse sekundære partisjonene er nummerert fra 5. Dermed kan den første sekundærpartisjonen være <filename>/dev/sda5</filename>, fulgt av <filename>/dev/sda6</filename>, etc.

en: Another restriction of the MS-DOS partition table format is that it only allows disks up to 2 TiB in size, which is becoming a real problem with recent disks.
nb-NO: En annen begrensning i partisjonstabellformat MS-DOS, er at det bare tillater disker opp til 2 TiB størrelse, som blir et reelt problem med nyere disker.

en: <primary>GPT</primary><secondary>partition table format</secondary>
nb-NO: <primary>GPT</primary><secondary>partisjonstabellformat</secondary>

en: <primary>partition table</primary><secondary>GPT format</secondary>
nb-NO: <primary>partisjonstabell</primary><secondary>GPT-format</secondary>

en: Using GPT the partition type is represented as a 16 bytes long universally unique identifier, also known as Globally Unique Identifier (GUID), which is part of the UEFI standard (see <xref linkend="sidebar.bios-uefi" />). Compared to the hex code used to determine the partition type in the MS-DOS table format, you will have a hard time trying to remember these identifiers. Fortunately there are lists with all the IDs which you can use to create partition recipes to use with <command>sfdisk</command> or for <foreignphrase>preseeding</foreignphrase> the Debian installer. <ulink type="block" url="https://en.wikipedia.org/wiki/GUID_Partition_Table#Partition_type_GUIDs" />
nb-NO: Ved bruk av GPT er partisjonstypen representert som en 16 byte lang universelt unik identifikator, også kjent som «Globally Unique Identifier (GUID)», som er en del av UEFI-standarden (sjekk <xref linkend="sidebar.bios-uefi" />). I motsetning til heksadesimalverdiene som brukes til å definere partisjonstyper i MS-DOS-tabellformatet, så vil du oppdage at det er vanskelig å huske disse identifikatorene. Heldigvis kan en hente ut lister over alle ID-ene som du kan bruke til å lage oppskrifter for <command>sfdisk</command> eller for forhåndsutfylling (<foreignphrase>preseeding</foreignphrase>) av Debian-installasjonsprogrammet. <ulink type="block" url="https://en.wikipedia.org/wiki/GUID_Partition_Table#Partition_type_GUIDs" />

en: The example configuration files given in the following sections are based on the same setup: a single SATA disk, where the first partition is an old Windows installation and the second contains Debian GNU/Linux.
nb-NO: Oppsettsfilene som brukes som eksempler i de neste avsnittene er basert på det samme oppsettet: En enkelt SATA-disk, der den første partisjonen er en gammel Windows-installasjon, og den andre inneholder Debian GNU/Linux.

en: <emphasis>LILO</emphasis> (LInux LOader) is the oldest bootloader — solid but rustic. It writes the physical address of the kernel to boot on the MBR, which is why each update to LILO (or its configuration file) must be followed by the command <command>lilo</command>. Forgetting to do so will render a system unable to boot if the old kernel was removed or replaced as the new one will not be in the same location on the disk.
nb-NO: <emphasis>LILO</emphasis> (LInux LOader) er den eldste oppstartslasteren - solid men rustikk. Den skriver den fysiske adressen til kjernen for å starte på MBR, og det er derfor hver oppdatering til LILO (eller dens oppsettfsil) må etterfølges av kommandoen<command>lilo</command>. Å glemme å gjøre dette, vil gi et system som ikke kan starte hvis den gamle kjernen ble fjernet eller erstattet, ettersom den nye ikke vil være på samme sted på disken.

en: LILO's configuration file is <filename>/etc/lilo.conf</filename>; a simple file for standard configuration is illustrated in the example below.
nb-NO: LILOs oppsettsfil er <filename>/etc/lilo.conf</filename>. En enkel fil for standardoppsett er illustrert i eksempelet nedenfor.

en: LILO configuration file
nb-NO: Oppsettsfil for LILO

en: As per request of the maintainer and upstream author of <command>lilo</command>, the bootloader has been removed from Debian 11 <emphasis role="distribution">Bullseye</emphasis> and it is unlikely to make a comeback.
nb-NO: Som på forespørsel fra vedlikeholderen og oppstrømsutvikleren av <command>lilo</command> har den oppstartslasteren blitt fjernet fra Debian 11 <emphasis role="distribution">Bullseye</emphasis> og det er ikke sannsynlig at den blir inkludert igjen.

en: GRUB 2 Configuration
nb-NO: Oppsett av GRUB 2

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Disk names for GRUB
nb-NO: <emphasis>MERK</emphasis> Disknavn for GRUB

en: Partitions also have a specific name in GRUB. When you use “classical” partitions in MS-DOS format, the first partition on the first disk is labeled, <literal>(hd0,msdos1)</literal>, the second <literal>(hd0,msdos2)</literal>, etc.
nb-NO: Partisjoner har også et bestemt navn i GRUB. Når du bruker «klassiske» partisjoner i MS-DOS-format, er den første partisjonen på den første disken merket <literal>(hd0,msdos1)</literal>, den andre <literal>(hd0,msdos2)</literal>, osv.

en: One of the most often reported issues when using <emphasis>GRUB</emphasis> is that users get an error like <errortext>error symbol `grub_calloc' not found</errortext> and they are unable to boot the system anymore. Most of the time this error is caused by installing an updated version of GRUB that causes new modules in <filename>/boot/grub</filename> to be incompatible with old core images in the boot sector that your firmware jumps to when booting your machine. This happens on systems that are configured to run <command>grub-install</command> to a target device that is not actually the one that the firmware uses to boot your system (e.g. after replacing disks or moving them around - one can see the issue when running <command>dpkg-reconfigure grub-pc</command> showing the wrong target device). With the release of Debian 11 <emphasis>Bullseye</emphasis> (the change was also populated to <emphasis>Buster</emphasis>) the update process now checks for this issue and exits with an error in case it finds such a constellation. <ulink type="block" url="https://bugs.debian.org/bug=966575#95" />
nb-NO: En av de mest innrapporterte problemene når man bruker <emphasis>GRUB</emphasis> er at brukere opplever en feil ala <errortext>error symbol `grub_calloc' not found</errortext> og at de dermed ikke kan starte opp systemet. Oftest er årsaken at man har installert en ny versjon av GRUB som medfører nye moduler i <filename>/boot/grub</filename> som er inkompatible med gamle kjerneavtrykk i oppstartssektoren som din fastvare hopper til ved oppstart av maskinen din. Dette skjer på systemer som er satt opp til å kjøre <command>grub-install</command> til en målenhet som ikke faktisk er det som fastvaren bruker for å starte opp systemet ditt (f.eks. etter erstatting av disker eller at de er flyttet rundt. Man kan man se problemet med <command>dpkg-reconfigure grub-pc</command> der feil målenhet vises). Med utgivelsen av Debian 11 <emphasis>Bullseye</emphasis> (endringen kom seg også inn i <emphasis>Buster</emphasis>) sjekker oppgraderingsprosessen nå om dette problemet oppstår og avslutter med en feilmelding hvis så er tilfelle. <ulink type="block" url="https://bugs.debian.org/bug=966575#95" />

en: To fix the issue and continue the upgrade procedure, just follow the advice and run the commands given by the error message as root.
nb-NO: For å fikse dette problemet og fortsette oppgraderingsprosedyren kan du følge rådene og kjøre kommandoene som står i feilmeldingen som rot-bruker.

en: Using <emphasis>GRUB</emphasis> to boot either a traditional BIOS system (legacy or UEFI-CSM) or a UEFI system is quite different. Fortunately the user doesn't need to know the differences because Debian provides different packages for each purpose and the installer automatically cares about which one(s) to choose. The <emphasis role="pkg">grub-pc</emphasis> package is chosen for legacy systems, where <emphasis>GRUB</emphasis> is installed into the MBR, while UEFI systems require <emphasis role="pkg">grub-efi-<replaceable>arch</replaceable></emphasis>, where <emphasis>GRUB</emphasis> is installed into the EFI System Partition (ESP). The latter requires a GTP partition table as well as an EFI partition. <ulink type="block" url="https://wiki.debian.org/Grub2#UEFI_vs_BIOS_boot" />
nb-NO: Bruk av <emphasis>GRUB</emphasis> for å starte opp enten et tradisjonelt BIOS system (gammeldags eller UEFI-CSM) eller et UEFI-system er ganske forskjellig fra hverandre. Heldigvis trenger ikke brukeren å kjenne forskjellene fordi Debian tilbyr forskjellige pakker for hvert formål og installasjonsprogrammet automatisk tar hånd om hvilke(t) av dem som skal velges. <emphasis role="pkg">grub-pc</emphasis>-pakken velges for gammeldagse systemer, der <emphasis>GRUB</emphasis> er installert til MBR, der UEFI-systemer krever <emphasis role="pkg">grub-efi-<replaceable>arkitektur</replaceable></emphasis>, der <emphasis>GRUB</emphasis> er installert på EFI-systempartisjon (ESP). Sistnevnte krever en GPT-partisjonstabell såvel som en EFI-partisjon. <ulink type="block" url="https://wiki.debian.org/Grub2#UEFI_vs_BIOS_boot" />

en: To switch an existing system (supporting UEFI) from legacy to UEFI boot mode not only requires to switch the <emphasis>GRUB</emphasis> packages on the system, but also to adjust the partition table and the to create an EFI partition (probably including resizing existing partitions to create the necessary free space). It is therefore quite an elaborate process and we cannot cover it here. Fortunately, there are some manuals by bloggers describing the necessary procedures.
nb-NO: Endring av et eksisterende system (som støtter UEFI) fra gammeldags til UEFI-modus krever ikke bare at man bytter ut <emphasis>GRUB</emphasis>-pakkene på systemet, men også at man justerer partisjonstabellen og at man oppretter en EFI-partisjon (antagelig også at man endrer størrelsen på eksisterende partisjoner for å lage nødvendig ledig plass). Derfor er det en ganske omstendig prosess som ikke kan dekkes i sin helhet her. Heldigvis finnes det manualer av bloggere som beskriver de nødvendige trinnene.

en: Other Configurations: Time Synchronization, Logs, Sharing Access…
nb-NO: Andre oppsett: Synkronisering av tid, logger, dele tilgang …

en: The many elements listed in this section are good to know for anyone who wants to master all aspects of configuration of the GNU/Linux system. They are, however, treated briefly and frequently refer to the documentation.
nb-NO: De mange delene som er listet i denne seksjonen, er nyttig å kjenne til for alle som ønsker å mestre alle aspekter ved oppsett av GNU/Linux-systemet. De er imidlertid behandlet i korthet, og referer ofte til dokumentasjonen.

en: Timezone
nb-NO: Tidssone

en: <primary>timezone</primary>
nb-NO: <primary>tidssone</primary>

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Symbolic links
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Symbolske lenker

en: <primary>link</primary><secondary>symbolic</secondary>
nb-NO: <primary>lenke</primary><secondary>symbolsk</secondary>

en: <primary>symbolic link</primary>
nb-NO: <primary>symbolsk lenke</primary>

en: A symbolic link is a pointer to another file. When you access it, the file to which it points is opened. Removal of the link will not cause deletion of the file to which it points. Likewise, it does not have its own set of permissions, but rather retains the permissions of its target. Finally, it can point to any type of file: directories, special files (sockets, named pipes, device files, etc.), even other symbolic links.
nb-NO: En symbolsk lenke er en peker til en annen fil. Når du åpner den, vil filen som den peker til åpnes. Fjerning av linken vil ikke slette filen den peker til. Likeledes har den ikke sitt eget sett med tillatelser, men beholder heller rettighetene til sitt mål. Endelig kan den peke til alle typer filer: Kataloger, spesialfiler (kontakter, navnede kanaler, enhetsfiler, etc.), og til og med andre symbolske lenker.

en: The <command>ln -s <replaceable>target</replaceable> <replaceable>link-name</replaceable></command> command creates a symbolic link, named <replaceable>link-name</replaceable>, pointing to <replaceable>target</replaceable>.
nb-NO: <command>ln -s <replaceable>mål</replaceable> <replaceable>lenkenavn</replaceable></command>-kommandoen lager en symbolsk lenke, kalt <replaceable>lenkenavn</replaceable>, som peker til <replaceable>mål</replaceable>.

en: If the target does not exist, then the link is “broken” and accessing it will result in an error indicating that the target file does not exist. If the link points to another link, you will have a “chain” of links that turns into a “cycle” if one of the targets points to one of its predecessors. In this case, accessing one of the links in the cycle will result in a specific error (“too many levels of symbolic links”); this means the kernel gave up after several rounds of the cycle.
nb-NO: Hvis målet ikke eksisterer, er koblingen «ødelagt», og forsøke å få tilgang til det vil resultere i en feilmelding om at målfilen ikke eksisterer. Hvis koblingen peker til en annen link, får du en «kjede» av lenker som blir til en «syklus» der ett av målene peker på de foregående. I dette tilfellet vil tilgangen til en av lenkene i syklusen resultere i en bestemt feil («for mange nivåer med symbolske lenker»). Dette betyr at kjernen gir opp etter flere runder med syklusen.

en: When you need to temporarily change the timezone, use the <varname>TZ</varname> environment variable, which takes priority over the configured system default:
nb-NO: Når du trenger å endre tidssonen midlertidig, bruk miljøvariabelen <varname>TZ</varname>, som tar prioritet over systemstandarden som er satt:

en: <emphasis>NOTE</emphasis> System clock, hardware clock
nb-NO: <emphasis>MERK</emphasis> Systemklokke, maskinvareklokke

en: There are two time sources in a computer. A computer's motherboard has a hardware clock, called the “CMOS clock”. This clock is not very precise, and provides rather slow access times. The operating system kernel has its own, the software clock, which it keeps up to date with its own means (possibly with the help of time servers, see <xref linkend="sect.time-synchronization" />). This system clock is generally more accurate, especially since it doesn't need access to hardware variables. However, since it only exists in live memory, it is zeroed out every time the machine is booted, contrary to the CMOS clock, which has a battery and therefore “survives” rebooting or halting of the machine. The system clock is, thus, set from the CMOS clock during boot, and the CMOS clock is updated on shutdown (to take into account possible changes or corrections if it has been improperly adjusted).
nb-NO: Det er to tidskilder i en datamaskin. Datamaskinenes hovedkort har en maskinvareklokke, kalt «CMOS klokke». Denne klokken er ikke veldig presis, og gir heller trege aksesstider. Operativsystemkjernen har sin egen programvareklokke, som selv holder seg oppdatert (muligens med hjelp av tidstjenere, se <xref linkend="sect.time-synchronization" />). Denne systemklokken er generelt mer nøyaktig, spesielt siden den ikke trenger tilgang til maskinvarevariabler. Men siden den bare finnes i et påslått minne, er den nullet ut når maskinen startes opp. I motsetning til en CMOS-klokke, som har et batteri, og derfor «overlever» omstart, eller når maskinen er stanset. Systemklokken er derfor satt fra CMOS-klokken under oppstart, og CMOS-klokken oppdateres når maskinen stanses (for å ta hensyn til mulige endringer eller korreksjoner hvis den er feil justert).

en: In practice, there is a problem, since the CMOS clock is nothing more than a counter and contains no information regarding the time zone. There is a choice to make regarding its interpretation: either the system considers it runs in universal time (UTC, formerly GMT), or in local time. This choice could be a simple shift, but things are actually more complicated: as a result of daylight saving time, this offset is not constant. The result is that the system has no way to determine whether the offset is correct, especially around periods of time change. Since it is always possible to reconstruct local time from universal time and the timezone information, we strongly recommend using the CMOS clock in universal time.
nb-NO: I praksis er det et problem, fordi CMOS-klokken er noe mer enn en teller, og ikke inneholder informasjon om tidssonen. Det er et valg av som skal gjøres om denne tolkningen: Enten kan systemet anse at det kjører i universell tid (UTC, tidligere GMT), eller i lokal tid. Dette valget kan virke enkelt, men ting er faktisk mer kompliserte: Som et resultat av sommertid, er dette ikke konstant. Resultatet er at systemet ikke har mulighet til å finne ut om forskyvningen er riktig, spesielt i perioder med tidsendringer. Siden det alltid er mulig å rekonstruere lokal tid fra universell tid og tidssoneinformasjon, anbefaler vi på det sterkeste å sette CMOS-klokken i universell tid.

en: Time Synchronization
nb-NO: Tidssynkronisering

en: <primary>time synchronization</primary>
nb-NO: <primary>tidssynkronisering</primary>

en: <primary>clock</primary><secondary>synchronization</secondary>
nb-NO: <primary>klokke</primary><secondary>synkronisering</secondary>

en: Time synchronization, which may seem superfluous on a computer, is very important on a network. Since users do not have permissions allowing them to modify the date and time, it is important for this information to be precise to prevent confusion. Furthermore, having all of the computers on a network synchronized allows better cross-referencing of information from logs on different machines. Thus, in the event of an attack, it is easier to reconstruct the chronological sequence of actions on the various machines involved in the compromise. Data collected on several machines for statistical purposes won't make a great deal of sense if they are not synchronized.
nb-NO: Tidssynkronisering som kan virke overflødig på en datamaskin, er meget viktig i et nettverk. Siden brukerne ikke har adgang til å endre dato og tid, er det viktig at denne informasjonen er nøyaktig for å unngå forvirring. Videre, å ha synkronisert alle datamaskiner i et nettverk gir bedre kryssreferanseinformasjon fra loggene på forskjellige maskiner. Dermed, i tilfelle av angrep, er det lettere å rekonstruere den kronologiske rekkefølge av handlinger på de forskjellige maskinene som er kompromittert. Data som samles inn på flere maskiner for statistiske formål vil ikke gjøre mye nytte hvis de ikke er synkronisert.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> NTP
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> NTP

en: <primary>NTP</primary><secondary>server</secondary>
nb-NO: <primary>NTP</primary><secondary>-tjener</secondary>

en: NTP (Network Time Protocol) allows a machine to synchronize with others fairly accurately, taking into consideration the delays induced by the transfer of information over the network and other possible offsets.
nb-NO: NTP (Network Time Protocol / Nettverk tidsprotokoll) gjør det mulig for en maskin å synkronisere seg med andre ganske nøyaktig, tatt i betraktning forsinkelser forårsaket av overføring av informasjon over nettverket, og andre mulige forskyvninger.

en: While there are numerous NTP servers on the Internet, the more popular ones may be overloaded. This is why we recommend using the <emphasis>pool.ntp.org</emphasis> NTP server, which is, in reality, a group of machines that have agreed to serve as public NTP servers. You could even limit use to a sub-group specific to a country, with, for example, <emphasis>us.pool.ntp.org</emphasis> for the United States, or <emphasis>ca.pool.ntp.org</emphasis> for Canada, etc.
nb-NO: Mens det er mange NTP-tjenere på Internett, kan de mer populære bli overbelastet . Det er derfor vi anbefaler å bruke <emphasis>pool.ntp.org</emphasis>-NTP-tjener, som i realiteten er en gruppe maskiner som har blitt enige om å tjene som offentlige NTP-tjenere. Du kan til og med begrense bruken til en under-gruppe som er spesifikk for et land, for eksempel med <emphasis>us.pool.ntp.org</emphasis> for United States, eller <emphasis>ca.pool.ntp.org</emphasis> for Canada, etc.

en: However, if you manage a large network, it is recommended that you install your own NTP server, which will synchronize with the public servers. In this case, all the other machines on your network can use your internal NTP server instead of increasing the load on the public servers. You will also increase homogeneity with your clocks, since all the machines will be synchronized on the same source, and this source is very close in terms of network transfer times.
nb-NO: Men hvis du klarer et stort nettverk, anbefales det at du installerer din egen NTP-tjener, noe som vil gi synkronisering med offentlige servere. I dette tilfellet kan alle de andre maskinene på nettverket bruke din interne NTP-tjener i stedet for å øke belastningen på de offentlige tjenerne. Du vil også øke homogeniteten med dine klokker, ettersom alle maskinene blir synkronisert fra samme kilde, og denne kilden er svært nær når en tenker på nettverkets overføringstid.

en: For Workstations
nb-NO: For arbeidsstasjoner

en: Since work stations are regularly rebooted (even if only to save energy), synchronizing them by NTP at boot is enough. To do so, simply install the <emphasis role="pkg">ntpdate</emphasis> package. You can change the NTP server used if needed by modifying the <filename>/etc/default/ntpdate</filename> file.
nb-NO: Ettersom arbeidsstasjonene regelmessig blir omstartet (selv om det bare er for å spare energi), er det nok å synkronisere dem med NTP ved oppstart. For å gjøre dette, kan du installere <emphasis role="pkg">ntpdate</emphasis>-pakken. Du kan om nødvendig endre NTP-tjeneren som brukes ved å endre <filename>/etc/default/ntpdate</filename>-filen.

en: For Servers
nb-NO: For tjenere

en: Servers are only rarely rebooted, and it is very important for their system time to be correct. To permanently maintain correct time, you would install a local NTP server, a service offered in the <emphasis role="pkg">ntp</emphasis> package. In its default configuration, the server will synchronize with <emphasis>pool.ntp.org</emphasis> and provide time in response to requests coming from the local network. You can configure it by editing the <filename>/etc/ntp.conf</filename> file, the most significant alteration being the NTP server to which it refers. If the network has a lot of servers, it may be interesting to have one local time server which synchronizes with the public servers and is used as a time source by the other servers of the network.
nb-NO: Tjenere er bare sjelden startet på nytt, og det er svært viktig at tidssystemet deres er korrekt. For å opprettholde riktig klokkeslett permanent må du installere en lokal NTP-tjener, en tjeneste som tilbys i <emphasis role="pkg">ntp</emphasis>-pakken. Med standardinnstillinger vil tjeneren synkroniseres med <emphasis>pool.ntp.org</emphasis>, og gi tid som svar på forespørsler som kommer fra det lokale nettverket. Du kan sette den opp ved å redigere <filename>/etc/ntp.conf</filename>-filen. Den viktigste endringen er NTP-tjeneren som den henviser til. Hvis nettverket har mange tjenere, kan det være nyttig å ha en lokal tidstjener som synkroniseres med offentlige tjenere, og brukes som en tidskilde av de andre tjenerne i nettverket.

en: <primary>server</primary><secondary>NTP</secondary>
nb-NO: <primary>tjener</primary><secondary>NTP</secondary>

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> GPS modules and other time sources
nb-NO: <emphasis>FOR VIDEREKOMMENDE</emphasis> GPS-moduler og andre tidsressurser

en: If time synchronization is particularly crucial to your network, it is possible to equip a server with a GPS module (which will use the time from GPS satellites) or a DCF-77 module (which will sync time with the atomic clock near Frankfurt, Germany). In this case, the configuration of the NTP server is a little more complicated, and prior consultation of the documentation is an absolute necessity.
nb-NO: Hvis tidssynkronisering er spesielt viktig for nettverket ditt, er det mulig å utstyre en tjener med en GPS-modul (som vil bruke tiden fra GPS-satellitter), eller en DCF-77-modul (som vil synkronisere tid med atomuret nær Frankfurt, Tyskland). I dette tilfellet er oppsettet av NTP-tjeneren litt mer komplisert, og en forutgående gjennomgang av dokumentasjonen er helt nødvendig.

en: Rotating Log Files
nb-NO: Roterende loggfiler

en: <primary>file</primary><secondary>logs, rotation</secondary>
nb-NO: <primary>fil</primary><secondary>logger, rotasjon</secondary>

en: Log files can grow, fast, and it is necessary to archive them. The most common scheme is a rotating archive: the log file is regularly archived, and only the latest <replaceable>X</replaceable> archives are retained. <command>logrotate</command>, the program responsible for these rotations, follows directives given in the <filename>/etc/logrotate.conf</filename> file and all of the files in the <filename>/etc/logrotate.d/</filename> directory. The administrator may modify these files, if they wish to adapt the log rotation policy defined by Debian. The <citerefentry><refentrytitle>logrotate</refentrytitle> <manvolnum>1</manvolnum></citerefentry> man page describes all of the options available in these configuration files. You may want to increase the number of files retained in log rotation, or move the log files to a specific directory dedicated to archiving them rather than delete them. You could also send them by e-mail to archive them elsewhere.
nb-NO: Loggfiler kan vokse, raskt, og det er nødvendig å arkivere dem. Den vanligste ordningen er et roterende arkiv: Loggfilen blir regelmessig arkivert, og bare de siste <replaceable>X</replaceable>-arkivene beholdes. <command>logrotate</command>, programmet som er ansvarlig for disse rotasjonene, følger retningslinjer gitt i <filename>/etc/logrotate.conf</filename>-filen, og alle filene i <filename>/etc/logrotate.d/</filename>-mappen. Administratoren kan endre disse filene hvis de ønsker å innrette seg etter loggrotasjonsopplegget som Debian definerer. Manualsiden <citerefentry><refentrytitle>logrotate</refentrytitle> <manvolnum>1</manvolnum></citerefentry> beskriver alle de tilgjengelige valgene i disse oppsettsfilene. Du kan, om du ønsker det, øke antall filer som beholdes i loggrotasjonen, eller flytte loggfilene til en bestemt mappe øremerket til å arkivere dem, i stedet for å slette dem. Du kan også sende dem via e-post for å arkivere dem andre steder.

en: The <command>logrotate</command> program is executed daily by the <command>cron</command> scheduling program (described in <xref linkend="sect.task-scheduling-cron-atd" />).
nb-NO: <command>logrotate</command>-programmet kjøres daglig av <command>cron</command>-kjøreplanprogram (beskrevet i <xref linkend="sect.task-scheduling-cron-atd" />).

en: Sharing Administrator Rights
nb-NO: Å dele administratorrettigheter

en: <primary>account</primary><secondary>administrator account</secondary>
nb-NO: <primary>konto</primary><secondary>administratorkonto</secondary>

en: Frequently, several administrators work on the same network. Sharing the root passwords is not very elegant, and opens the door for abuse due to the anonymity such sharing creates. The solution to this problem is the <command>sudo</command> program, which allows certain users to execute certain commands with special rights. In the most common use case, <command>sudo</command> allows a trusted user to execute any command as root. To do so, the user simply executes <command>sudo <replaceable>command</replaceable></command> and authenticates using their personal password.
nb-NO: Ofte arbeider flere administratorer på det samme nettverket. Å dele rotpassordet er ikke veldig elegant, og åpner døren for misbruk på grunn av anonymitet slik deling medfører. Løsningen på dette problemet er <command>sudo</command>-programmet, som tillater visse brukere å utføre visse kommandoer med spesielle rettigheter. I det vanligste tilfelle lar <command>sudo</command> en klarert bruker å utføre enhver kommando som rot. For å gjøre dette kjører brukeren bare <command>sudo <replaceable>command</replaceable></command>, og autentiserer ved å bruke sitt personlige passord.

en: List of Mount Points
nb-NO: Liste med monteringspunkter

en: <primary>point, mount</primary>
nb-NO: <primary>punkt, montering</primary>

en: <primary>mount point</primary>
nb-NO: <primary>monteringspunkt</primary>

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> Mounting and unmounting
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> Montering og avmontering

en: Some removable devices are automatically mounted when connected, especially when using the GNOME, Plasma or other graphical desktop environments. Others have to be mounted manually by the user. Likewise, they must be unmounted (removed from the file tree). Normal users do not usually have permission to execute the <command>mount</command> and <command>umount</command> commands. The administrator can, however, authorize these operations (independently for each mount point) by including the <literal>user</literal> option in the <filename>/etc/fstab</filename> file.
nb-NO: Noen flyttbare enheter blir montert automatisk ved tilkobling, spesielt når du bruker GNOME, Plasma eller andre grafiske skrivebordsmiljøer . Andre må monteres manuelt av brukeren. Likeledes må de være demontert (fjernet fra fil-treet). Vanlige brukere har vanligvis ikke tillatelse til å kjøre <command>mount</command> og <command>umount</command>-kommandoer. Administratoren kan imidlertid godkjenne disse operasjonene (individuelt for hvert monteringspunkt) ved å inkludere <literal>user</literal>-valget i <filename>/etc/fstab</filename>-filen.

en: mount point: this is the location on the local filesystem where the device, remote system, or partition will be mounted.
nb-NO: monteringspunkt: Dette er plasseringen i det lokale filsystemet der enheten, eksternt system, eller partisjonen vil bli montert.

en: type: this field defines the filesystem used on the mounted device. <literal>ext4</literal>, <literal>ext3</literal>, <literal>vfat</literal>, <literal>ntfs</literal>, <literal>btrfs</literal>, <literal>xfs</literal> are a few examples.
nb-NO: skrive: Dette feltet definerer filsystemet som brukes på den monterte enheten.<literal>ext4</literal>, <literal>ext3</literal>, <literal>vfat</literal>, <literal>ntfs</literal>, <literal>btrfs</literal>, <literal>xfs</literal> er noen få eksempler.

en: <emphasis>BACK TO BASICS</emphasis> NFS, a network filesystem
nb-NO: <emphasis>DET GRUNNLEGGENDE</emphasis> NFS, et filsystem i nettverk

en: NFS is a network filesystem; under Linux, it allows transparent access to remote files by including them in the local filesystem.
nb-NO: NFS er et nettverksfilsystem. Under Linux tillater det transparent tilgang til eksterne filer ved å inkludere dem i det lokale filsystemet.

en: options: there are many of them, depending on the filesystem, and they are documented in the <command>mount</command> man page. The most common are
nb-NO: alternativer: det er mange av dem, avhengig av filsystemet, og de er dokumentert i manualsiden <command>mount</command>. De vanligste er

en: <literal>rw</literal> or <literal>ro</literal>, meaning, respectively, that the device will be mounted with read/write or read-only permissions.
nb-NO: <literal>rw</literal> eller <literal>ro</literal>, som respektivt betyr at enheten vil bli montert med lese/skrive eller skrivebeskyttede tillatelser.

en: <literal>noauto</literal> deactivates automatic mounting on boot.
nb-NO: <literal>noauto</literal> deaktiverer automatisk montering ved oppstart.

en: <literal>nofail</literal> allows the boot to proceed even when the device is not present. Make sure to put this option for external drives that might be unplugged when you boot, because <command>systemd</command> really ensures that all mount points that must be automatically mounted are actually mounted before letting the boot process continue to its end. Note that you can combine this with <literal>x-systemd.device-timeout=5s</literal> to tell <command>systemd</command> to not wait more than 5 seconds for the device to appear (see <citerefentry><refentrytitle>systemd.mount</refentrytitle><manvolnum>5</manvolnum></citerefentry>).
nb-NO: <literal>nofail</literal> tillater oppstarten å fortsette selv når enheten ikke er til stede. Sørg for å sette dette alternativet for eksterne harddisker som kan være koblet fra når du starter, fordi <command>systemd</command> virkelig sikrer at alle monteringspunkter som må være automatisk montert , faktisk er montert før oppstartsprosessen blir ferdigstilt. Merk at du kan kombinere dette med <literal>x-systemd.device-timeout=5s</literal> for å be <command>systemd</command> om ikke å vente mer enn 5 sekunder før enheten vises (se <citerefentry><refentrytitle>systemd.mount</refentrytitle><manvolnum>5</manvolnum></citerefentry>).

en: <literal>user</literal> authorizes all users to mount this filesystem (an operation which would otherwise be restricted to the root user).
nb-NO: <literal>user</literal> autoriserer alle brukere til å montere dette filsystemet (en operasjon som ellers ville være begrenset til rotbrukeren).

en: <literal>defaults</literal> means the group of default options: <literal>rw</literal>, <literal>suid</literal>, <literal>dev</literal>, <literal>exec</literal>, <literal>auto</literal>, <literal>nouser</literal> and <literal>async</literal>, each of which can be individually disabled after <literal>defaults</literal> by adding <literal>nosuid</literal>, <literal>nodev</literal> and so on to block <literal>suid</literal>, <literal>dev</literal> and so on. Adding the <literal>user</literal> option reactivates it, since <literal>defaults</literal> includes <literal>nouser</literal>.
nb-NO: <literal>defaults</literal> betyr gruppen av standardvalg: <literal>rw</literal>, <literal>suid</literal>, <literal>dev</literal>, <literal>exec</literal>, <literal>auto</literal>, <literal>nouser</literal> og <literal>async</literal>, som hver individuelt kan bli deaktivert etter <literal>defaults</literal> ved å legge til <literal>nosuid</literal>, <literal>nodev</literal> og så videre for å blokkere <literal>suid</literal>, <literal>dev</literal> og så videre. Å legge til <literal>user</literal>-valget reaktiverer den, da <literal>defaults</literal> inkluderer <literal>nouser</literal>.

en: dump: this field is almost always set to <literal>0</literal> and kind of a relic. When it is greater then zero, it tells the <command>dump</command> tool that the partition contains data that is to be backed up frequently. The tool supports Ext2/3/4 filesystems only and will use the value here when run via <command>dump -W</command> or <command>dump -w</command> to determine which partitions need to be backed up. Consider the examples in <filename>/usr/share/doc/dump/examples/</filename> if you want to use this feature. But there are better alternatives to backup a filesystem, like <command>fsarchiver</command>.
nb-NO: dump: dette feltet er nesten alltid satt til <literal>0</literal> og egentilig et relikvie. Når det er større enn null forteller det <command>dump</command>-verktøyet at partisjonen inneholder data som skal sikkerhetskopieres ofte. Verktøyet støtter kun Ext2/3/4-filsystemer og bruker verdien her når kjørt via <command>dump -W</command> eller <command>dump -w</command> for å bestemme hvilke partisjoner som trenger sikkerhetskopiering. Sjekk eksemplene i <filename>/usr/share/doc/dump/examples/</filename> hvis du vil bruke denne funksjonen. Det finnes dog bedre funksjoner for å sikkerhetskopiere et filsystem, som f.eks. <command>fsarchiver</command>.

en: pass: this last field indicates whether the integrity of the filesystem should be checked on boot, and in which order this check should be executed. If it is <literal>0</literal>, no check is conducted. The root filesystem should have the value <literal>1</literal>, while other permanent filesystems get the value <literal>2</literal>.
nb-NO: pass: Dette siste feltet indikerer om integriteten til filsystemet bør sjekkes ved oppstart, og i hvilken rekkefølge denne sjekken skal utføres. Hvis det er <literal>0</literal>, blir ingen sjekk utført. Rotfilsystemet skal ha verdien <literal>1</literal>, mens andre permanente filsystemer får verdien <literal>2</literal>.

en: Example <filename>/etc/fstab</filename> file
nb-NO: Eksempel <filename>/etc/fstab</filename> fil

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> Auto-mounting
nb-NO: <emphasis>FOR VIDEREKOMMENDE</emphasis> Auto-montering

en: <primary>automounter</primary>
nb-NO: <primary>auto-montering</primary>

en: Other auto-mounting utilities exist, such as <command>automount</command> in the <emphasis role="pkg">autofs</emphasis> package or <command>amd</command> in the <emphasis role="pkg">am-utils</emphasis> package.
nb-NO: Andre verktøy for auto-montering finnes, slik som <command>automount</command> i <emphasis role="pkg">autofs</emphasis>-pakken eller <command>amd</command> i pakken <emphasis role="pkg">am-utils</emphasis>.

en: <command>locate</command> and <command>updatedb</command>
nb-NO: <command>locate</command> og <command>updatedb</command>

en: Compiling a Kernel
nb-NO: Å kompilere en kjerne

en: <primary>compilation</primary><secondary>of a kernel</secondary>
nb-NO: <primary>kompilering</primary><secondary>av en kjerne</secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary>compilation</secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary>kompilering</secondary>

en: The kernels provided by Debian include the largest possible number of features, as well as the maximum of drivers, in order to cover the broadest spectrum of existing hardware configurations. This is why some users prefer to recompile the kernel in order to only include what they specifically need. There are two reasons for this choice. First, it may be to optimize memory consumption, since the kernel code, even if it is never used, occupies memory for nothing (and never “goes down” on the swap space, since it is actual RAM that it uses), which can decrease overall system performance. A locally compiled kernel can also limit the risk of security problems since only a fraction of the kernel code is compiled and run.
nb-NO: Kjernene som Debian leverer har med flest mulig funksjoner, samt et maksimalt antall drivere, for å dekke det bredeste spekteret av eksisterende maskinvareoppsett. Dette er grunnen til at noen brukere foretrekker å rekompilere kjernen for bare å ta med det de spesifikt trenger. Det er to grunner for dette valget. For det første kan det være å optimalisere minneforbruk, ettersom kjernekoden, selv om den aldri blir brukt, opptar minne uten nytteverdi (og aldri «går ned» til vekselminne, siden det er selve RAM den bruker), som kan redusere den totale systemytelsen. En lokalt utarbeidet kjerne kan også begrense risikoen for sikkerhetsproblemer siden bare en brøkdel av kjernekoden er kompilert og kjører.

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Security updates
nb-NO: <emphasis>MERK</emphasis> Sikkerhetsoppdateringer

en: If you choose to compile your own kernel, you must accept the consequences: Debian cannot ensure security updates for your custom kernel. By keeping the kernel provided by Debian, you benefit from updates prepared by the Debian Project's security team.
nb-NO: Hvis du velger å kompilere din egen kjerne, må du akseptere konsekvensene: Debian kan ikke sørge for sikkerhetsoppdateringer for din tilpassede kjerne. Ved å beholde kjernen Debian leverer, har du fordelen av oppdateringer utarbeidet av Debian-prosjektets sikkerhetsteam.

en: Recompilation of the kernel is also necessary if you want to use certain features that are only available as patches (and not included in the standard kernel version).
nb-NO: Rekompilering av kjernen er også nødvendig hvis du ønsker å bruke bestemte funksjoner som bare er tilgjengelig som programfikser (og ikke er med i standardversjonen av kjernen).

en: <emphasis>GOING FURTHER</emphasis> The Debian Kernel Handbook
nb-NO: <emphasis>FOR VIDEREKOMMENDE</emphasis> Debian-kjerne-håndboken

en: The Debian kernel team maintains the “Debian Kernel Handbook” (also available in the <emphasis role="pkg">debian-kernel-handbook</emphasis> package) with comprehensive documentation about most kernel related tasks and about how official Debian kernel packages are handled. This is the first place you should look into if you need more information than what is provided in this section. <ulink type="block" url="https://kernel-team.pages.debian.net/kernel-handbook/" />
nb-NO: Debian kjerneteam vedlikeholder «Debian Kernel Handbook» (også tilgjengelig i <emphasis role="pkg">debian-kernel-handbook</emphasis>-pakken) med omfattende dokumentasjon om de fleste oppgaver som gjelder kjernen, og om hvordan offisielle Debian kjerne-pakker håndteres. Dette er det første stedet du bør se nærmere på hvis du trenger mer informasjon enn det som er gitt i dette avsnittet. <ulink type="block" url="https://kernel-team.pages.debian.net/kernel-handbook/" />

en: Introduction and Prerequisites
nb-NO: Introduksjon og forutsetninger

en: Unsurprisingly Debian manages the kernel in the form of a package, which is not how kernels have traditionally been compiled and installed. Since the kernel remains under the control of the packaging system, it can then be removed cleanly, or deployed on several machines. Furthermore, the scripts associated with these packages automate the interaction with the bootloader and the initrd generator.
nb-NO: Ikke overraskende håndterer Debian kjernen i form av en pakke, som ikke er hvordan kjerner tradisjonelt har blitt kompilert og installert. Siden kjernen forblir under kontroll av pakkesystemet, kan den således fjernes rent, eller utplasseres på flere maskiner. Videre, skriptene knyttet til disse pakkene automatiserer samspillet med oppstartslasteren og initrd-generatoren.

en: <emphasis>CULTURE</emphasis> The good old days of <emphasis role="pkg">kernel-package</emphasis>
nb-NO: <emphasis>KULTUR</emphasis> De gode gamle dager med <emphasis role="pkg">kernel-package</emphasis>

en: Before the Linux build system gained the ability to build proper Debian packages, the recommended way to build such packages was to use <command>make-kpkg</command> from the <emphasis role="pkg">kernel-package</emphasis> package.
nb-NO: Før Linux-byggesystemet fikk muligheten til å bygge ordentlige Debian-pakker, var den anbefalte måten å bygge slike pakker å bruke<command>make-kpkg</command> fra <emphasis role="pkg">kernel-package</emphasis>-pakken.

en: Getting the Sources
nb-NO: Henting av kildekode

en: <primary>Linux kernel sources</primary>
nb-NO: <primary>Linux-kjernen kilder</primary>

en: <primary>kernel</primary><secondary>sources</secondary>
nb-NO: <primary>kjernen</primary><secondary>kilder</secondary>

en: <primary>source</primary><secondary>of the Linux kernel</secondary>
nb-NO: <primary>kilde</primary><secondary>av Linux-kjernen</secondary>

en: Like anything that can be useful on a Debian system, the Linux kernel sources are available in a package. To retrieve them, just install the <emphasis role="pkg">linux-source-<replaceable>version</replaceable></emphasis> package. The <command>apt search ^linux-source</command> command lists the various kernel versions packaged by Debian. The latest version is available in the <emphasis role="distribution">Unstable</emphasis> distribution: you can retrieve them without much risk (especially if your APT is configured according to the instructions of <xref linkend="sect.apt-mix-distros" />). Note that the source code contained in these packages does not correspond precisely with that published by Linus Torvalds and the kernel developers; like all distributions, Debian applies a number of patches, which might (or might not) find their way into the upstream version of Linux. These modifications include backports of fixes/features/drivers from newer kernel versions, new features not yet (entirely) merged in the upstream Linux tree, and sometimes even Debian specific changes.
nb-NO: Som alt som kan være nyttig i et Debian-system, er Linux-kjernens kildekode tilgjengelig i en pakke. For å hente dem bare installer pakke <emphasis role="pkg">linux-source-<replaceable>version</replaceable></emphasis>. Kommandoen <command>apt search ^linux-source</command> viser de ulike kjerneversjoner pakket av Debian. Den nyeste versjonen er tilgjengelig i <emphasis role="distribution">Unstable</emphasis>-distribusjonen. Du kan hente dem uten særlig risiko (spesielt hvis APT er satt opp i henhold til instruksjonene fra <xref linkend="sect.apt-mix-distros" />). Merk at kildekoden som finnes i disse pakkene ikke er identisk med den som er publisert av Linus Torvalds og kjerneutviklere. Som alle distribusjoner, bruker Debian en rekke programfikser, som kan (eller kanskje ikke) finne sin vei inn i oppstrømsversjoner av Linux. Disse endringene omfatter tilbakeføringer (backports) av rettinger/funksjoner/drivere fra nyere kjerneversjoner, nye funksjoner som ikke ennå er (helt) tatt inn i oppstrøms-Linux-treet, og noen ganger til og med Debian-spesifikke endringer.

en: <emphasis>CULTURE</emphasis> Location of kernel sources
nb-NO: <emphasis>KULTUR</emphasis> Lokalisering av kjernens kilder

en: Traditionally, Linux kernel sources would be placed in <filename>/usr/src/linux/</filename> thus requiring root permissions for compilation. However, working with administrator rights should be avoided when not needed. There is a <literal>src</literal> group that allows members to work in this directory, but working in <filename>/usr/src/</filename> should be avoided, nevertheless. By keeping the kernel sources in a personal directory, you get security on all counts: no files in <filename>/usr/</filename> unknown to the packaging system, and no risk of misleading programs that read <filename>/usr/src/linux</filename> when trying to gather information on the used kernel.
nb-NO: Tradisjonelt ville Linux-kjernens kilder bli plassert i <filename>/usr/src/linux/</filename>, og dermed kreve rottillatelser for kompilering. Men å jobbe med administratorrettigheter bør unngås, når du ikke trenger det. Det er en <literal>src</literal>-gruppe som tillater medlemmer å arbeide i denne katalogen, men å arbeide i <filename>/usr/src/</filename> bør likevel unngås. Ved å holde kjernens kilder i en personlig mappe, får du sikkerhet på alle punkter: Ingen filer i <filename>/usr/</filename> som er ukjent for pakkesystemet, og ingen risiko for villedende programmer som leser <filename>/usr/src/linux</filename> når du prøver å samle informasjon på den kjernen som brukes.

en: Configuring the Kernel
nb-NO: Å konfiguere kjernen

en: <primary>kernel</primary><secondary>configuration</secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary>oppsett</secondary>

en: <primary>configuration</primary><secondary>of the kernel</secondary>
nb-NO: <primary>oppsett</primary><secondary>av kjernen</secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary><filename>.config</filename></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><filename>.config</filename></secondary>

en: The next step consists of configuring the kernel according to your needs. The exact procedure depends on the goals.
nb-NO: Det neste steget består i å sette opp kjernen etter dine behov. Den nøyaktige fremgangsmåten avhenger av målene.

en: Unless you need to change the configuration, you can stop here and skip to <xref linkend="sect.kernel-build" />. If you need to change it, on the other hand, or if you decide to reconfigure everything from scratch, you must take the time to configure your kernel. There are various dedicated interfaces in the kernel source directory that can be used by calling the <command>make <replaceable>target</replaceable></command> command, where <replaceable>target</replaceable> is one of the values described below.
nb-NO: Hvis du ikke trenger å endre oppsettet, kan du stoppe her og gå til <xref linkend="sect.kernel-build" />. Hvis du på den andre siden trenger å endre det, eller hvis du bestemmer deg for å endre oppsettet fra bunnen av, må du ta deg tid til å sette opp kjernen. Det finnes ulike egne grensesnitt i kjernens kildekatalog som kan brukes med <command>make <replaceable>mål</replaceable></command>-kommandoen, der <replaceable>mål</replaceable> er en av verdiene beskrevet nedenfor.

en: When using one of those configuration interfaces, it is always a good idea to start from a reasonable default configuration. The kernel provides such configurations in <filename>arch/<replaceable>arch</replaceable>/configs/*_defconfig</filename> and you can put your selected configuration in place with a command like <command>make x86_64_defconfig</command> (in the case of a 64-bit PC) or <command>make i386_defconfig</command> (in the case of a 32-bit PC).
nb-NO: Når du bruker et av disse oppsettsgrensesnittene, er det alltid en god idé å starte fra et fornuftig standardoppsett. Kjernen gir slike oppsett i <filename>arch/<replaceable>arch</replaceable>/configs/*_defconfig</filename>, og du kan sette inn dit valgte oppsett med en kommando som <command>make x86_64_defconfig</command> (for en 64-bit PC), eller <command>make i386_defconfig</command> (for en 32-bit PC).

en: <emphasis>TIP</emphasis> Dealing with outdated <filename>.config</filename> files
nb-NO: <emphasis>TIPS</emphasis> Å håndtere utdaterte <filename>.config</filename>-filer

en: When you provide a <filename>.config</filename> file that has been generated with another (usually older) kernel version, you will have to update it. You can do so with <command>make oldconfig</command>, it will interactively ask you the questions corresponding to the new configuration options. If you want to use the default answer to all those questions you can use <command>make olddefconfig</command>. With <command>make oldnoconfig</command>, it will assume a negative answer to all questions.
nb-NO: Når du tar hensyn til en <filename>.config</filename>-fil som er generert med en annen (vanligvis eldre) kjerneversjon, må du oppdatere den. Du kan gjøre det med <command>make oldconfig</command>. Den vil interaktivt stille deg spørsmål ut fra valgene i det nye oppsettet. Hvis du vil bruke standardsvaret på alle disse spørsmålene, kan du bruke <command>make olddefconfig</command>. Med <command>make oldnoconfig</command>, vil den forutsette et negativt svar på alle spørsmål.

en: Compiling and Building the Package
nb-NO: Kompilere og bygge pakken

en: <emphasis>NOTE</emphasis> Clean up before rebuilding
nb-NO: <emphasis>MERK</emphasis> Opprydding før ombygging

en: If you have already compiled once in the directory and wish to rebuild everything from scratch (for example, because you substantially changed the kernel configuration), you will have to run <command>make clean</command> to remove the compiled files. <command>make distclean</command> removes even more generated files, including your <filename>.config</filename> file too, so make sure to backup it first.
nb-NO: Hvis du allerede har kompilert en gang i mappen, og ønsker å bygge alt fra bunnen av (for eksempel fordi du har gjort betydelige endringer av kjerneoppsettet), så må du kjøre <command>make clean</command> for å fjerne de kompilerte filene. <command>make distclean</command> fjerner enda flere av de genererte filene, medregnet din <filename>.config</filename>-fil, så sørg for å ta sikkerhetskopi først.

en: Once the kernel configuration is ready, a simple <command>make deb-pkg</command> will generate up to 5 Debian packages:
nb-NO: Når kjerneoppsettet er ferdig, vil en enkel <command>make deb-pkg</command>-kommando generere opp til 5 Debian-pakker:

en: <emphasis role="pkg">linux-image-<replaceable>version</replaceable></emphasis>
nb-NO: <emphasis role="pkg">linux-image-<replaceable>versjon</replaceable></emphasis>

en: contains the kernel image and the associated modules,
nb-NO: inneholder kjene-avtrykk og tilknyttede moduler,

en: <emphasis role="pkg">linux-headers-<replaceable>version</replaceable></emphasis>
nb-NO: <emphasis role="pkg">linux-headers-<replaceable>versjon</replaceable></emphasis>

en: contains the header files required to build external modules,
nb-NO: inneholder hodefiler som kreves for å bygge eksterne moduler,

en: <emphasis role="pkg">linux-firmware-image-<replaceable>version</replaceable></emphasis>
nb-NO: <emphasis role="pkg">linux-firmware-image-<replaceable>versjon</replaceable></emphasis>

en: contains the firmware files needed by some drivers (this package might be missing when you build from the kernel sources provided by Debian),
nb-NO: inneholder fastvarefiler som trengs av noen driverrutiner (denne pakken kan mangle når du bygger fra kjernekildene som tilbys av Debian),

en: <emphasis role="pkg">linux-image-<replaceable>version</replaceable>-dbg</emphasis>
nb-NO: <emphasis role="pkg">linux-image-<replaceable>versjon</replaceable>-dbg</emphasis>

en: contains headers relevant to some user-space libraries like GNU glibc.
nb-NO: inneholder hoder som er relevante for brukerområdebibliotek som f.eks. GNU glibc.

en: <primary>kernel</primary><secondary><varname>VERSION</varname></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><varname>VERSION</varname></secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary><varname>PATCHLEVEL</varname></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><varname>PATCHLEVEL</varname></secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary><varname>SUBLEVEL</varname></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><varname>SUBLEVEL</varname></secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary><varname>EXTRAVERSION</varname></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><varname>EXTRAVERSION</varname></secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary><varname>LOCALVERSION</varname></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><varname>LOCALVERSION</varname></secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary><varname>KDEB_PKGVERSION</varname></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><varname>KDEB_PKGVERSION</varname></secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary><filename>.version</filename></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><filename>.version</filename></secondary>

en: <primary>environment variable</primary><secondary><varname>LOCALVERSION</varname></secondary><seealso>kernel</seealso>
nb-NO: <primary>miljøvariabel</primary><secondary><varname>LOCALVERSION</varname></secondary><seealso>kjerne</seealso>

en: <primary>environment variable</primary><secondary><varname>KDEB_PKGVERSION</varname></secondary><seealso>kernel</seealso>
nb-NO: <primary>miljøvariabel</primary><secondary><varname>KDEB_PKGVERSION</varname></secondary><seealso>kjerne</seealso>

en: The whole process requires around 20 GB of free space, at least 8 GB of RAM, and several hours of compilation (utilizing one core) for a standard amd64 Debian kernel. These requirements can be drastically reduced by disabling the debug information using <literal>CONFIG_DEBUG_INFO=n</literal>, but this will make it impossible to trace kernel errors (“oops”) using <command>gdb</command> and also stop the creation of the <emphasis role="pkg">linux-image-<replaceable>version</replaceable>-dbg</emphasis> package.
nb-NO: Hele prosessen krever rundt 20 GB ledig plass, minst 8 GB minne, og flere timer avsatt til kompilering (ved bruk av én kjerne) for standard AMD64-varianten av Debian-kjernen. Disse kravene kan reduseres drastisk ved å skru av avlusingsinfo ved å sette <literal>CONFIG_DEBUG_INFO=n</literal>, men dette vil gjøre det umulig å spore kjernefeil («oopser») ved bruk av <command>gdb</command> og også stoppe opprettelse av <emphasis role="pkg">linux-image-<replaceable>versjon</replaceable>-dbg</emphasis>-pakken.

en: <primary>kernel</primary><secondary><filename>debian-uefi-certs.pem</filename></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><filename>debian-uefi-certs.pem</filename></secondary>

en: The default kernel in Debian contains the following configuration:
nb-NO: Forvalgt kjerne i Debian inneholder følgende oppsett:

en: 
    [..]
    #
    # Certificates for signature checking
    #
    CONFIG_MODULE_SIG_KEY=""
    CONFIG_SYSTEM_TRUSTED_KEYRING=y
    CONFIG_SYSTEM_TRUSTED_KEYS="debian/certs/debian-uefi-certs.pem"
    # CONFIG_SYSTEM_EXTRA_CERTIFICATE is not set
    CONFIG_SECONDARY_TRUSTED_KEYRING=y
    CONFIG_SYSTEM_BLACKLIST_KEYRING=y
    CONFIG_SYSTEM_BLACKLIST_HASH_LIST=""
    # end of Certificates for signature checking
    [..]
nb-NO: 
    [..]
    #
    # Sertifikater for signatursjekking
    #
    CONFIG_MODULE_SIG_KEY=""
    CONFIG_SYSTEM_TRUSTED_KEYRING=y
    CONFIG_SYSTEM_TRUSTED_KEYS="debian/certs/debian-uefi-certs.pem"
    # CONFIG_SYSTEM_EXTRA_CERTIFICATE is not set
    CONFIG_SECONDARY_TRUSTED_KEYRING=y
    CONFIG_SYSTEM_BLACKLIST_KEYRING=y
    CONFIG_SYSTEM_BLACKLIST_HASH_LIST=""
    # slutt på sertifikater for signatursjekking
    [..]

en: Building a custom kernel based on these settings will fail if <filename>debian/certs/debian-uefi-certs.pem</filename> does not exist. This file can either be obtained from the kernel team's Git repository and placed into the source tree, or it can be replaced by your own certificate(s), or you'll have to disable the setting via <literal>CONFIG_SYSTEM_TRUSTED_KEYS=""</literal>. <ulink type="block" url="https://salsa.debian.org/kernel-team/linux/-/blob/master/debian/certs/debian-uefi-certs.pem" />
nb-NO: Bygging av egendefinert kjerne basert på disse innstillingene vil misslykkes hvis <filename>debian/certs/debian-uefi-certs.pem</filename> ikke finnes. Filen kan enten hentes fra kjernelagets Git-kodelager og plasseres i kildetreet, eller den kan erstattes av dine egne sertifikat(er), eller så vil du måtte skru av innstillingen via <literal>CONFIG_SYSTEM_TRUSTED_KEYS=""</literal>. <ulink type="block" url="https://salsa.debian.org/kernel-team/linux/-/blob/master/debian/certs/debian-uefi-certs.pem" />

en: Compiling External Modules
nb-NO: Å kompilere eksterne moduler

en: <primary>kernel</primary><secondary>external modules</secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary>eksterne moduler</secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary>DKMS</secondary><seealso><command>dkms</command></seealso>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary>DKMS</secondary><seealso><command>dkms</command></seealso>

en: <primary>modules</primary><secondary>external kernel modules</secondary>
nb-NO: <primary>moduler</primary><secondary>eksterne kjernemoduler</secondary>

en: These packages are many and varied, <command>apt-cache rdepends module-assistant$</command> can show the list provided by Debian. However, a complete list isn't particularly useful since there is no particular reason for compiling external modules except when you know you need it. In such cases, the device's documentation will typically detail the specific module(s) it needs to function under Linux.
nb-NO: Disse pakkene er mange og varierte,<command>apt-cache rdepends module-assistant$</command> kan vise listen levert av Debian. Imidlertid er en komplett liste ikke spesielt nyttig siden det ikke er noen spesiell grunn for å kompilere eksterne moduler, unntatt når du vet at du trenger det. I slike tilfeller vil enhetens dokumentasjon vanligvis gi detaljene for de spesifikke modulen(e) det er behov for, for å virke under Linux.

en: On UEFI systems with Secure Boot enabled, modules require signing before they can be loaded. The modules shipped with the kernel packages are signed. But external modules are not. Luckily, <emphasis role="pkg">dkms</emphasis> already has everything that is required to sign built modules.
nb-NO: På UEFI-systemer med Secure Boot påskrudd krever moduler en signeringsnøkkel før de kan lastes inn. Modulene som kommer med kjernepakkene er signert, men eksterne moduler er ikke det. Heldigvis har <emphasis role="pkg">dkms</emphasis> allerede alt som kreves for å signere bygde moduler.

en: <emphasis>ALTERNATIVE</emphasis> module-assistant
nb-NO: <emphasis>ALTERNATIV</emphasis> module-assistant

en: <primary>kernel</primary><secondary>module-assistant</secondary><see><command>module-assistant</command></see>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary>module-assistant</secondary><see><command>module-assistant</command></see>

en: Before DKMS, <emphasis role="pkg">module-assistant</emphasis> was the simplest solution to build and deploy kernel modules. It can still be used, in particular for packages lacking DKMS integration: with a simple command like <command>module-assistant auto-install dadhi</command> (or <command>m-a a-i dahdi</command> for short), the modules are compiled for the current kernel, put in a new Debian package, and that package gets installed on the fly.
nb-NO: Før DKMS var <emphasis role="pkg">module-assistant</emphasis> den enkleste løsningen å bygge og distribuere kjernemoduler. Det kan fortsatt gjøres, spesielt for pakker som mangler DKMS-integrering: Med en enkel kommando som <command>module-assistant auto-install dadhi</command> (eller <command>m-a a-i dahdi</command> i korthet), er modulene kompilert for den gjeldende kjernen, satt inn i en ny Debian-pakke, og så blir denne pakken installert umiddelbart.

en: Applying a Kernel Patch
nb-NO: Å bruke en kjernefiks

en: <primary>kernel</primary><secondary>patch</secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary>fiks (patch)</secondary>

en: <primary>patch of the kernel</primary>
nb-NO: <primary>fikse (patch) kjernen</primary>

en: Some features are not included in the standard kernel due to a lack of maturity or to some disagreement with the kernel maintainers. Such features may be distributed as patches that anyone is then free to apply to the kernel sources.
nb-NO: Enkelte funksjoner er ikke inkludert i standard-kjernen på grunn av mangel på modenhet, eller noe uenighet mellom vedlikeholdere av kjernen. Slike funksjoner kan deles ut som programfikser som man så fritt kan anvende i kildekoden.

en: Debian sometimes provides some of these patches in <emphasis role="pkg">linux-patch-*</emphasis> packages, but they often don't make it into stable releases (sometimes for the very same reasons that they are not merged into the official upstream kernel). These packages install files in the <filename>/usr/src/kernel-patches/</filename> directory.
nb-NO: Debian legger noen ganger ut noen av disse programfiksene i <emphasis role="pkg">linux-patch-*</emphasis>-pakker, men ofte kommer de ikke med i de stabile utgivelsene (noen granger av samme grunner som at de ikke er lagt inn i den offisielle oppstrømskjernen). Disse pakkene installerer filer i <filename>/usr/src/kernel-patches/</filename>-mappen.

en: Note that a given patch may not necessarily work with every version of the kernel; it is possible for <command>patch</command> to fail when applying them to kernel sources. An error message will be displayed and give some details about the failure; in this case, refer to the documentation available in the Debian package of the patch (in the <filename>/usr/share/doc/linux-patch-*/</filename> directory). In most cases, the maintainer indicates for which kernel versions their patch is intended.
nb-NO: Merk at en gitt programfiks kanskje ikke nødvendigvis fungerer med alle versjoner av kjernen; Det er mulig for <command>patch</command> å mislykkes når du bruker dem til kildekode. En feilmelding vises, og gir noen detaljer om feilen. I dette tilfellet kan du se om dokumentasjonen om denne oppdateringen er tilgjengelig i Debian-pakken (i <filename>/usr/share/doc/linux-patch-*/</filename> directory). I de fleste tilfeller indikerer vedlikeholderen hvilke kjerneversjoner som programfiksen er tiltenkt.

en: Installing a Kernel
nb-NO: Å installere en kjerne

en: <primary>installation</primary><secondary>of a kernel</secondary>
nb-NO: <primary>installasjon</primary><secondary>av en kjerne</secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary>installation</secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary>installasjon</secondary>

en: Features of a Debian Kernel Package
nb-NO: Egenskapene til en Debian kjernepakke

en: A Debian kernel package installs the kernel image (<filename>vmlinuz-<replaceable>version</replaceable></filename>), its configuration (<filename>config-<replaceable>version</replaceable></filename>) and its symbols table (<filename>System.map-<replaceable>version</replaceable></filename>) in <filename>/boot/</filename>. The modules are installed in the <filename>/lib/modules/<replaceable>version</replaceable>/</filename> directory.
nb-NO: En Debian kjernepakke installerer kjernebildet (<filename>vmlinuz-<replaceable>versjon</replaceable></filename>), oppsettet (<filename>config-<replaceable>versjon</replaceable></filename>), og kjernes symboltabell (<filename>System.map-<replaceable>versjon</replaceable></filename>) i <filename>/boot/</filename>. Modulen er installert i <filename>/lib/modules/<replaceable>version</replaceable>/</filename>-mappen.

en: <emphasis>CULTURE</emphasis> The symbols table
nb-NO: <emphasis>CULTUR</emphasis> Symboltabell

en: The symbols table helps developers understand the meaning of a kernel error message; without it, kernel “oopses” (an “oops” is the kernel equivalent of a segmentation fault for user-space programs, in other words messages generated following an invalid pointer dereference) only contain numeric memory addresses, which is useless information without the table mapping these addresses to symbols and function names.
nb-NO: Symboloversikten hjelper utviklere å forstå betydningen av en melding om kjernefeil. Uten det, ville kjerne-«oopser» (en «oops» i en kjerne er tilsvarerende en segmenteringsfeil på brukernivå, med andre ord meldinger generert etter en ugyldig peker-deferanseoperasjon) bare inneholde numeriske minneadresser som er unyttig informasjon uten at tabellen viser disse adressene videre til symboler og funksjonsnavn.

en: <primary>kernel</primary><secondary><filename>vmlinuz</filename></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><filename>vmlinuz</filename></secondary>

en: <primary>kernel</primary><secondary><filename>initrd</filename></secondary>
nb-NO: <primary>kjerne</primary><secondary><filename>initrd</filename></secondary>

en: Most of those tasks are offloaded to hook scripts in the <filename>/etc/kernel/*.d/</filename> directories. For instance, the integration with <command>grub</command> relies on <filename>/etc/kernel/postinst.d/zz-update-grub</filename> and <filename>/etc/kernel/postrm.d/zz-update-grub</filename> to call <command>update-grub</command> when kernels are installed or removed.
nb-NO: De fleste av disse oppgavene er lastet av for å koble skripter i <filename>/etc/kernel/*.d/</filename>-mappene. For eksempel, integrasjonen med <command>grub</command> er avhengig av <filename>/etc/kernel/postinst.d/zz-update-grub</filename>, og <filename>/etc/kernel/postrm.d/zz-update-grub</filename> for å påkalle <command>update-grub</command> når kjerner installeres eller fjernes.

en: Installing with <command>dpkg</command>
nb-NO: Installere med <command>dpkg</command>

en: <primary><emphasis role="pkg">linux-image-<replaceable>arch</replaceable></emphasis></primary>
nb-NO: <primary><emphasis role="pkg">linux-image-<replaceable>arkitektur</replaceable></emphasis></primary>

en: The configuration steps described in this chapter are basic and can lead both to a server system or a workstation, and it can be massively duplicated in semi-automated ways. However, it is not enough by itself to provide a fully configured system. A few pieces are still in need of configuration, starting with low-level programs known as the “Unix services”.
nb-NO: Oppsettsstegene som beskrives i dette kapitlet, er grunnleggende, og kan føre både til et tjenersystem, eller en arbeidsstasjon, og det kan massivt dupliseres semi-automatisk. Det er imidlertid ikke tilstrekkelig i seg selv til å gi et ferdig oppsatt system. Et par ting trenger fortsatt oppsett, som starter med programmene på et lavere nivå, referert til som «Unix-tjenester».
